Справа №591/5633/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мальована-Когер В. В.	
Номер провадження 33/816/470/22 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  163-1 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,,з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Жулавського С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2022 року, якою відносно

ОСОБА_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 

закрито справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП, звільнено її від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення та оголошено їй усне зауваження, -  

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.10.2022 р. під час перевірки АТ «Сумиобленерго» було встановлено порушення ведення податкового обліку, а саме: завищено суму податкового кредиту на додану вартість в податковій декларації з ПДВ за звітний період червень 2022 року на суму 256 грн., в результаті завищення суми податкового кредиту занижено суму позитивного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду. Яке сплачується до державного бюджету по рядку 18 податкової декларації з ПДВ за червень 2022 року на суму 256 грн., чим порушено п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України. Порушення виявлено під час проведення перевірки 20 жовтня 2022 р.
Не погоджуючись із вищенаведеною постановою, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, у якій просила скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29.11.2022, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі відносно неї за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказувала, що про факт порушення відносно неї провадження у справі та її розгляд по суті 29.11.2022 їй не було відомо, отже, вона не змогла належним чином реалізувати своє право на захист, що стало причиною необ`єктивного, не всебічного розгляду справи.

Зазначала, що протокол не підтверджує факту порушення ведення податкового обліку та порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, оскільки він складений на підставі акту камеральної перевірки від 20.10.2022 № 217/35-00-04-01-14/23293513, зміст якого є суб`єктивною думкою працівника контролюючого органу та наразі не може бути доказом наявності складу адміністративного правопорушення в межах розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до Податкового кодексу України вести мову про наявність факту порушення податкового законодавства можна виключно за умови наявності узгодженого податкового повідомлення-рішення.

Крім цього, вказувала, що Акціонерне товариство "СУМИОБЛЕНЕРГО" не погодилося з Актом перевірки та надало контролюючому органу заперечення на Акт перевірки. Заперечення обумовлюються тим, що вказана в Акт перевірки податкова накладна складена та зареєстрована контрагентом АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО" своєчасно, з дотриманням вимог ПК України у відповідності до абз. З пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України. Проте, процедура спростування фактів та даних, викладених в Акті перевірки, не закінчуються розглядом заперечень платника податків на Акт перевірки.

Звертала увагу на те, що тільки після закінчення адміністративного або судового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення, можуть мати місце підстави для тверджень про дійсність фактів та даних, що вказані в Акті перевірки. До того часу факти і дані, викладені в Акті перевірки, мають характер припущень та суб`єктивної думки перевіряючих та не можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Цього не було взято до уваги судом першої інстанції, що призвело до прийняття неправомірного рішення.
Вказувала, що її притягують до адміністративної відповідальності за неправильне формування податкового кредиту та його включення до податкової декларації з ПДВ за червень 2022 року на підставі податкової накладної від 31.05.2022 № 165, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) контрагентом АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО" 15.07.2022, оскільки на думку контролюючого органу абз. З пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачено останній день реєстрації податкових накладних 14.07.2022 з огляду на те, що у зазначеній нормі ПК України останній строк реєстрації податкових накладних визначений до 15.07.2022.
Так, абз. 3 пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачено, що платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п. 46.2 ст. 46 ПК України, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.
Вказана у Акті перевірки податкова накладна складена та зареєстрована контрагентом АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО" 15.07.2022, тобто в останній день строку реєстрації податкових накладних, яким у відповідності до абз. 3 пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України є 15.07.2022, оскільки прийменник "до" визначає кінцеву календарну дату чинності чи виконання чого-небудь.
Зазначала, що формування АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО" податкового кредиту та включення його до податкової декларації з ПДВ за червень 2022 року на підставі податкової накладної, зареєстрованої 15.07.2022, є правомірним та таким, що відповідає п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, абз. 3 пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, оскільки вказана податкова накладна своєчасно зареєстрована в ЄРПН у відповідності до вимог ПК України.
На думку апелянта, в її діях відсутня подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, так як вона здійснювала ведення податкового обліг відповідно до вимог ПК України з урахування правових позицій Верховного Суду, Міністерства юстиції України та Державної податкової служби України.
Вказувала, що враховуючи зазначене вище, ні Протокол, ні Акт перевірки не містять належним чином доведених фактів та конкретних даних, які б вказували на наявність в її діях правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Зазначала, що протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме: в ньому не зазначений її сімейний стан, як інформація про особу, що притягується до адміністративної відповідальності не зважаючи на те, що відповідно до бланку протоколу ці дані є обов`язковими для внесення до протоколу. Також Протокол також не містить часу та дати вчинення порушення, а зазначена в Протоколі дата 20.10.2022 є датою складання Акту перевірки та не може бути датою вчинення порушення, оскільки в Акті перевірки йдеться про формування сум податкового кредиту за червень 2022 року.
Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта, вислухавши аргументи адвоката Жулавського С.А., зокрема пояснення що повідомлення рішення податкового органу зараз оскаржено і перебуває на розгляді в ДПС України, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції встановлено, що під час перевірки АТ «Сумиобленерго» було встановлено порушення ведення податкового обліку, а саме: завищено суму податкового кредиту на додану вартість в податковій декларації з ПДВ за звітний період червень 2022 року на суму 256 грн., в результаті завищення суми податкового кредиту занижено суму позитивного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду. Яке сплачується до державного бюджету по рядку 18 податкової декларації з ПДВ за червень 2022 року на суму 256 грн., чим порушено п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України. Порушення виявлено під час проведення перевірки 20 жовтня 2022 р.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
Приймаючи постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення та оголошення їй усного зауваження, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП та визнав винною за ст. 163 ч.1 КУпАП.
Проте такі висновки є помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року (далі - Інструкція).
Зокрема, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові, а також місце проживання.
Також до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.
У своїй постанові, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП знайшла своє підтвердження в суді та повністю доводиться всіма матеріалами справи.
Між тим, протокол про адміністративне правопорушення №101 від 31 жовтня 2022 року не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
У даному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено дату проведення перевірки та складання акту виявлених порушень, тобто дата виявлення правопорушення та відомості щодо дати вчинення адміністративного правопорушення відсутні.
Матеріали даної справи не містять часу, коли адміністративне правопорушення було вчинено. Як і не встановлено та не зазначено посадові обов`язки ОСОБА_1 як посадової особи - головного бухгалтера АТ «Сумиобленерго», невиконання яких тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до п.86.1. ст. 86 ПК України, акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Згідно з положень ст. 58 та п.86.8 ст. 86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.
Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.
Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.
Таким чином, на думку апеляційного суду, акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.
У своїй практиці Верховний Суд уже неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.
Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки. Суд констатує той факт, що у протоколі відсутнє посилання на узгоджене податкове повідомлення-рішення.
Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини»).
Так, диспозицією ч.1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Норма частини 1 статті 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.
Однак посадові особи Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначеної норми не дотрималися.
Суд звертає увагу, що у протоколі має бути зазначено місце, час вчинення правопорушення, чого посадовими особами зроблено не було. 
Окрім того, відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Тобто при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.
Суд першої інстанції при розгляді даної адміністративної справи не звернув уваги на недоліки протоколів та передчасно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у статті 251 КУпАП.
Суд, згідно з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на матеріали адміністративного провадження, єдиними доказами, якими оперують представники Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків є протокол про адміністративне правопорушення № 101 від 31 жовтня 2022 року, акт № 52/35-00-04-01-32 від 31 жовтня 2022 року щодо неявки посадових осіб суб`єкта господарювання на запрошення державної податкової служби для складання, ознайомлення, підписання, надання пояснень та отримання другого екземпляру протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 та сам акт перевірки від 20 жовтня 2022 року № 217/35-00-04-01-14/23293513.
Таким чином, у ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, акт перевірки не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в порушенні вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів, а інші докази у справі відсутні.
Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.
За таких підстав, апеляційний суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
У відповідності до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2022 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, звільнивши її від адміністративної відповідальності і обмежившись усним зауваженням, скасувати,а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.