ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України
01 березня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/6556/22
Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/396/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
орган опіки та піклування: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 
місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів,
час проголошення ухвали суду - 10 год. 32 хв,
дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції 05 грудня 2022 року.

                                   У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначала, що їй на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідач ОСОБА_2 разом з малолітнім сином  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У листопаді 2021 року відповідач разом з дітьми добровільно виїхали з належної позивачці квартири, не проживають у ній, не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг. 09 квітня 2022 року відповідач з дітьми отримали посвідки на проживання в Австрії, де 12 квітня 2022 року зареєстрували місце свого проживання. Зазначене, на думку позивачки, свідчить про остаточність їх переїзду та відсутність наміру повертатися до України для подальшого проживання в квартирі ОСОБА_1 у м. Чернігові. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповно з`ясовані обставини, які мають значення у даній справі, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на даний час в Україні введено правовий режим воєнного стану і оголошено загальну мобілізацію військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років. Відповідач ОСОБА_2 є громадянином України, військовозобов`язаного віку, на даний час перебуває за кордоном, отже зняття його із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) шляхом звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг є неможливим.
Наголошує на безпідставності висновків районного суду про відсутність предмета спору і, як наслідок, відсутність порушених прав позивачки, оскільки фактична реєстрація місця проживання відповідача разом з дітьми порушує принцип непорушності права власності, закріплений у ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, позивачка позбавлена права розпоряджатися належним їй майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди.
Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів і Управління (Служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у встановлений судом строк не надходили.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року призначено до розгляду дану справу у відкритому судовому засіданні на 13 год. 00 хв 01 березня 2023 року.
14 лютого 2023 року на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Какулія О.Є. про розгляд справи без участі сторони позивача. Зазначено, що вимоги апеляційної скарги підтримуються в повному обсязі.
01 березня 2023 року на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання Управління (Служби) у справах дітей Чернігівської міської ради про розгляд справи за відсутності їх представника.
Судові повістки, адресовані відповідачам, повернулися на адресу суду не врученими із зазначенням підстав «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
У судове засідання відповідачі не з`явилися, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України та наведених вище обставин вважаються належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, виходив з відсутності предмета спору, зазначивши, що в порушення п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» позивачка ОСОБА_1 , як власниця квартири, не зверталася із заявою про зняття відповідачів із зареєстрованого обліку до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг.
З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-8, 9).
За відомостями Управління адміністративних послуг Чернігівської  міської ради, ОСОБА_2 і його діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11, 12)
09 квітня 2022 року Федеральним відомством у справах іноземців та надання притулку видано посвідки на проживання в Австрії ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19-20, 21-22, 23-24).
З 12 квітня 2022 року ОСОБА_2 разом з дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28-29, 30-31, 32-33). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Предметом спору у даній справі є визнання відповідачів такими, що втратили право користування належним позивачці на праві власності житлом - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Приймаючи рішення про закриття провадження, суд першої інстанції вважав, що відсутній предмет спору, оскільки позивачка ОСОБА_1 не зверталася із заявою про зняття відповідачів із зареєстрованого обліку до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг у порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
Преамбулою Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місце проживання в Україні» (далі - Закон № 1871-IX) передбачено, що цей Закон регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.
Згідно із п. 2, 3 ст. 1 Закону № 1871-IX дія цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з виникненням, переходом та припиненням права власності на житло та права користування житлом. Декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.
Отже, Закон № 1871-IX регулює відносини у сфері надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні і не поширюється на відносини, пов`язані з припиненням права користування житлом. 
Стаття 18 Закону № 1871-IX регулює питання зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування).
У цій справі предметом позову є визнання осіб, такими, що втратили право користування належною ОСОБА_1 квартирою, а не зняття осіб із зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування), тому зроблені судом першої інстанції висновки про відсутність предмета спору є передчасними.
Звернення позивачки із заявою про зняття відповідачів із зареєстрованого обліку до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг у порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 18 Законом № 1871-IX, не буде мати наслідком втрату відповідачами права користування житлом, оскільки дія наведеного закону не поширюється на  відносини, пов`язані з виникненням, переходом та припиненням права власності на житло та права користування житлом. 
Виходячи з наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу позивачки до суду.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.  367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2022 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2023 року.

Головуюча:                                                                        Н.В. Шитченко

Судді:                                                                                 Н.В. Висоцька

                                                                                           О.Є. Мамонова