ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року 
м. Київ

Справа № 911/2498/18 

Провадження № 6002/2022

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючий, Картере В.І., Огородніка К.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 
у складі колегії суддів: Пантелієнка В.О.,   Гарник Л.Л., Отрюха Б.В.  
у справі за заявою Приватного акціонерного товариства "Росава"
про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Вступ.
1.          На розгляд суду поставлено фактично питання кваліфікації особи скаржника у суді апеляційної інстанції як забезпеченого кредитора у справі про банкрутство майнового поручителя з урахуванням особливостей предмету застави - прав вимоги майнового поручителя (боржника у процедурі банкрутства) до третіх осіб - його контрагентів по договірних зобов`язаннях, а також впливу строків та обсягів виконання таких зобов`язань третіх осіб перед боржником у справі про банкрутство на визнання забезпеченим кредитором заставодержателя майнових прав.

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.          
2.          У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа     №  911/2498/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Росава" (далі - ПрАТ "Росава") в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
3.          Так, 27.11.2018 ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Росава" в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
4.          04.12.2018 постановою Господарського суду Київської області визнано ПрАТ "Росава" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Подача апеляційної скарги у справі.
5.          13.01.2022, не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт") звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018, скасувати постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018, закрити провадження у справі, відновити боржника у стані до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, в поворот виконання судових рішень відновити виконавчі провадження, припинити повноваження ліквідатора боржника, відновити дію арештів на майно боржника, відновити повноваження органів управління боржника, припинити виконання всіх вжитих ліквідатором дій та заходів, передбачених законодавством про банкрутство, стягнути з боржника судові витрати за апеляційною скаргою. 
6.          Обґрунтовуючи право на звернення із апеляційною скаргою, скаржник стверджував, що він є забезпеченим кредитором боржника як майнового поручителя, оскільки має право вимоги до ТОВ "БК "Основа" за кредитними договорами від 29.02.2012 №   1398-12, від 04.09.2012 № 1433v-12, які забезпечені заставою майна боржника - ПрАТ "Росава" на підставі договорів застави майнових прав до третіх осіб - Контрагентів боржника за договорами поставки від 31.03.2010 № 2884ИП/0310, № 2890ИП/0310, тобто є забезпеченим кредитором в розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства та статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який був чинний станом на дату ухвалення оскаржуваних судових рішень, а відтак має право на апеляційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство.

Судові рішення у справі.
7.          19.01.2022 ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі №   911/2498/18 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018 у справі                         № 911/2498/18; клопотання ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без розгляду. 
8.          12.05.2022 постановою Верховного Суду касаційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" задоволено. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 по справі № 911/2498/18 скасовано. Справу № 911/2498/18 направлено до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд для вирішення питання про відкриття, відмову у відкритті апеляційного провадження чи повернення без розгляду апеляційної скарги скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018 у справі      № 911/2498/18.
Мотивом цієї постанови слугувало те, що суд апеляційної інстанції не встановив обставин того, чи    був забезпечений кредитор ТОВ    "Фінансова компанія "Фінтакт" повідомлений про дату час та місце проведення судових засідань, за результатами яких було постановлено ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018 у справі №   911/2498/18 і взято до уваги те, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство права забезпеченого кредитора можуть вважатися порушеними. 
9.          06.07.2022 ухвалою Північного апеляційного господарського суду задоволено клопотання ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна" про закриття апеляційного провадження. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та на постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018 у справі                          № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ "Росава" на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.
10.          15.09.2022 постановою Верховного Суду ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 про закриття апеляційного провадження скасовано, а справу № 911/2498/18 передано до Північного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018.Ця постанова обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано статус    скаржника як забезпеченого кредитора у справі про банкрутство. При цьому Касаційний господарський суд не досліджував обставин та доказів набуття скаржником статусу забезпеченого кредитора в силу положень статті 300 ГПК України.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.
11.          31.10.2022 оскарженою ухвалою Північного апеляційного господарського суду (повний текст ухвали складено і підписано 08.11.2022) задоволено клопотання ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна" і ПрАТ "Росава" про закриття апеляційного провадження. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та на постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018 у справі                        № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ "Росава" закрито.   
12.          Суд виходив з того, що скаржник не є забезпеченим кредитором у справі, оскільки на дату порушення справи про банкрутство ПрАТ "Росава" (27.11.2018 року) застава була припинена з огляду на закінчення терміну дії права, що складає предмет застави (закінчення терміну Контрактів, вимоги на одержання коштів або товару за якими забезпечували виконання кредитних зобов`язань ТОВ "БК "Основа"; заставодавцем виступало ПрАТ "Росава").
Також судом було констатовано, що відсутня інформація про наявність дебіторської заборгованості по Контрактам, які передані в заставу за Договором застави майнових прав від 31.03.2010 № 2890ИП/0310, Договором застави майнових прав від 31.03.2010 № 2884ИП/0310.  
Окрім того, суд апеляційної інстанції вказав, що ТОВ "ФК "Фінтакт" не доведено в своїй апеляційній скарзі, що оскаржувані судові рішення безпосередньо стосувалися прав та обов`язків цієї особи, оскільки ця особа на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції не була учасником справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
13.          28.11.2022 (згідно з відміткою на поштовому конверті) ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" надіслано на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 у справі № 911/2498/18, а цю справу передати до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018; скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанову Господарського суду Київської області від 04.12.2018 та закрити провадження у справі № 911/2498/18.  
14.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема положення статей 28, 49 Закону України "Про заставу" стосовно припинення застави.

Б.           Доводи, викладені у відзивах на касаційну скаргу.
15.          11.01.2023 до Верховного Суду від ПрАТ "Росава" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому боржник просить Суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження - без змін, посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків апеляційного господарського суду.
16.          Також, 17.01.2023 від ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна" та від АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Базис Траст" надійшли відзиви на касаційну скаргу, в яких наведені прохання відмовити в задоволенні касаційної скарги із посиланням на правильність висновків суду апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції.
А.             Щодо суті касаційної скарги.
17.          Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги та відзивів на неї, здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
18.          Згідно з частиною першою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19.          На вирішення суду поставлено питання наявності статусу забезпеченого кредитора у межах справи про банкрутство у випадку виникнення між кредитором та боржником відносин застави майнових прав боржника до третіх осіб за договорами поставки, які забезпечують виконання кредитних зобов`язань іншої особи, та впливу обсягів і строків виконання таких зобов`язань третіх осіб перед боржником у справі про банкрутство на статус кредитора (заставодержателя) як забезпеченого кредитора у справі про банкрутство боржника.
20.          Судова колегія відзначає, що судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.09.2012 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "БК "Основа" (позичальник) було укладено Договір про відновлювану кредитну лінію      №  1433v-12 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк відкриває позичальникові відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 455  000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 27.12.2012 і сплатити за користування кредитними коштами проценти.
Із метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "БК "Основа" за Кредитним договором, між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПрАТ "Росава" було укладено Договір застави майнових прав від 31.03.2010                         № 2884ИП/0310 та Договір застави майнових прав від 31.03.2010                   № 2890ИП/0310.
Протоколом електронних торгів № UA-EA-2017-09-07-000058-с ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" через електронний майданчик ТОВ "Українська енергетична біржа" було проведено електронні торги, номер лоту: Q81518b7437, власник активів (майна) (найменування банку-замовника): АТ "Банк "Фінанси та Кредит", статус електронних торгів: торги відбулись; Дата та час початку електронного аукціону: 20.09.2017р. 12:39:17; Дата та час завершення електронного аукціону: 20.09.2017р. 13:08:18; Найменування активів (майна) лоту (склад лоту): Право вимоги за кредитним договором від 04.09.2012 № 1433v-12, що укладено з юридичною особою з забезпеченням. Переможець електронних торгів: Учасник ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ-КРЕДО".
13.10.2017 між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ-КРЕДО" (далі - Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги та майнових прав. Відповідно до п. 2.1. Договору Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до позичальників, поручителів, заставодавців, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту), договорами поруки, договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги та майнові права.
18.10.2017 між ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ-КРЕДО" (далі - Первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" (далі - Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги та майнових прав. Відповідно до п. 2.1. цього Договору Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до позичальників, поручителів, заставодавців, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до: правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту), договорами поруки, договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги та майнові права.
Згідно із Додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги та майнових прав від 21.10.2017 Первісний кредитор відступив, а Новий кредитор набув права вимоги у тому числі до ТОВ "БК "Основа" за Договором про мультивалютну кредитну лінію від 29.02.2012 № 1398-12 та Договором про відновлювальну кредитну лінію від 04.09.2012 № 1433v-12 та до ПрАТ "Росава" за Договором застави майнових прав від 31.03.2010  № 2890ИП/0310 та за Договором застави майнових прав від 31.03.2010    № 2884ИП/0310.
21.          ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" вважало, що відповідно до статі 512 ЦК України, у зв`язку із заміною кредитора - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" внаслідок передання ним своїх прав та обов`язків на ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт", у даних правовідносинах скаржник є правонаступником ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та є забезпеченим кредитором (заставодержателем) боржника ПрАТ "Росава" за укладеними між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", як заставодержателем, та ПрАТ "Росава", як заставодавцем, Договором застави майнових прав від 31.03.2010                № 2890ИП/0310, яким забезпечуються зобов`язання ТОВ "БК "Основа" щодо повернення кредитних коштів за Договорами про мультивалютну кредитну лінію від 29.02.2012 № 1398-12 та про відновлювальну кредитну лінію від 04.09.2012 № 1433v-12, укладеними між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "БК "Основа", а також Договором застави майнових прав від 31.03.2010 № 2884ИП/0310, яким забезпечуються зобов`язання ТОВ "БК "Основа" щодо повернення кредитних коштів за Договором про мультивалютну кредитну лінію від 29.02.2012 № 1398-12, укладеним між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "БК "Основа".
На переконання ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" зобов`язання ТОВ "БК "Основа" за Договорами про мультивалютну кредитну лінію від 29.02.2012 №   1398-12 та від 04.09.2012 № 1433v-22 є забезпеченими майновою порукою ПрАТ "Росава", а відповідно оскаржуваними рішеннями вирішено його права та обов`язки.
22.          Водночас, апеляційний суд встановив, що відповідно до Договору застави майнових прав від 31.03.2010 № 2890ИП/0310 та Договору застави майнових прав від 31.03.2010 № 2884ИП/0310 предметом застави є майнові права на отримання ПрАТ "Росава" коштів за 42 Контрактами з третіми особами (далі - у тому числі Контрагентами). Строк дії вказаних Контрактів закінчився в 2016 році. А відтак, строкове право вимоги ПрАТ "Росава" до третіх осіб за Контрактами припинилось. Жодних доказів щодо продовження строків за Контрактами та/або зміни предмета Застави матеріали справи не містять, а апелянт їх не надав.
23.          У відповідності до абзацу 6 статті 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави. У той же час, згідно з частиною третьою статті 49 Закону України "Про заставу" строкове право вимоги, яке належить заставодавцю-кредитору, може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії.
24.          Тому, на дату порушення справи про банкрутство ПрАТ "Росава" (27.11.2018 року) застава за Контрактами була припинена (2016 рік), що виключає наявність порушеного права та інтересу ТОВ "ФК "Фінтакт", як забезпеченого кредитора. 
25.          Із цим висновком колегія суддів не погоджується, зважаючи на таке.
26.          Стаття 599 ЦК України та стаття 202 ГК України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд з належним виконанням законодавство передбачає і інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору.
27.          Тобто, зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору (аналогічна позиція викладена у п. 6.4-6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).
28.          Таким чином, невірним є висновок суду апеляційної інстанції, що закінчення строку дії договору свідчить, що застава за Контрактами була припинена. У цьому аспекті важливим є саме надання доказів про виконання зобов`язань за Контрактами.
29.          Водночас, судова колегія нижче наводить мотиви, за яких суд апеляційної інстанції не міг дійти іншого висновку про забезпеченість вимог скаржника.
30.          Дійсно, у пункті 10.9 постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.10.2019 у справі № 910/11946/18 Суд дійшов висновку, що передбачені Законом про банкрутство наслідки, що настають з моменту порушення справи про банкрутство, полягають, зокрема в обмеженні прав заставодержателя майна боржника вільно обирати способи та процедуру звернення стягнення на передане в заставу (іпотеку) майно, а також в особливостях задоволення вимог забезпечених кредиторів до боржника - лише в порядку, передбаченому Законом про банкрутство, та в межах провадження у справі про банкрутство.
А тому ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство має наслідком зміну порядку задоволення вимог заставодержателя майна боржника, у зв`язку з чим є судовим рішенням, яке ухвалено про права та інтереси цієї особи, що надає заставодержателю права заперечувати у підготовчому засіданні відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з наділенням у такому разі заставодержателя процесуальними правами учасника у справі про банкрутство - щодо подання клопотань, надання доказів тощо, а відповідно і процесуальним правом на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство у розумінні частини першої статті 254 ГПК України.
31.          Проте, судова колегія відзначає, що визначення структури заставного майна є істотним для встановлення (визначення) статусу забезпеченого кредитора, наявність забезпечувальних відносин повинно доказуватися певними доказами, які підтверджують відповідні обставини (факти) забезпечення виконання зобов`язань.  
32.          Так, згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права.
33.          Відповідно до частин першої-третьої статті 49 Закону України "Про заставу" заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов`язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов`язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яке належить заставодавцю-кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії.
34.          Статтею 28 Закону України "Про заставу" передбачено підстави припинення застави, зокрема зазначено, що застава припиняється, серед іншого, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.
35.          Водночас у силу статті 52 Закону України "Про заставу" встановлено, що якщо боржник заставодавця до виконання заставодавцем зобов`язання, забезпеченого заставою, виконає своє зобов`язання, все, одержане при цьому заставодавцем, стає предметом застави, про що заставодавець зобов`язаний негайно повідомити заставодержателя. 
При одержанні від свого боржника в рахунок виконання зобов`язання грошових сум заставодавець зобов`язаний за вимогою заставодержателя перерахувати відповідні суми в рахунок виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, якщо інше не встановлено договором застави.
36.          Таким чином Законом України "Про заставу" врегульовані загальні положення про заставу майнових прав (стаття 49). При цьому цей Закон у спеціальній нормі, статті 52, не пов`язує припинення відносин застави майнових прав вимоги до третьої особи, існуючих між заставодавцем та заставодержателем, навіть у випадку виконання третьої особою своїх зобов`язань перед заставодавцем, трансформуючи відносини між заставодавцем та заставодержателем з відносин застави майнових прав у відносини застави грошових коштів або майна, отриманих заставодавцем від третьої особи.
37.          Статус забезпеченого кредитора у межах процедури банкрутства пов`язаний з наявністю зобов`язання боржника перед забезпеченим кредитором та правом такого кредитора отримати задоволення з продажу заставленого майна позачергово відносно інших кредиторів (частина шоста статті 64 КУзПБ). Суд також звертається до позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2018 у справі №   910/6931/16, відносно того, що на відміну від застави майна, майнові права залишаються у заставодавця і становлять частину його майна. Водночас частина друга статті 52 Закону України "Про заставу" зумовлює можливість виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, у разі перерахування за вимогою заставодержателя відповідних сум при одержанні заставодавцем від свого боржника в рахунок виконання зобов`язання грошових сум.
38.          У зв`язку з цим з огляду на встановлені апеляційним судом обставини судова колегія звертає увагу на характер правовідносин, що склалися.
39.          По-перше, між ТОВ "БК "Основа" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником у відносинах є ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт") виникло основне зобов`язання, за яким ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" надав кредитні кошти, а ТОВ "БК "Основа" зобов`язалося їх повернути. 
Слід зауважити, що до цього зобов`язання загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), яка застосовується судом виключно за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
40.          По-друге, між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником у відносинах є ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт") та ПрАТ "Росава" виникли забезпечувальні зобов`язання, за якими ПрАТ "Росава" передало Банку майнові права на отримання ПрАТ "Росава" коштів за 42 Контрактами з третіми особами (своїми Контрагентами).
При цьому статтею 266 ЦК України врегульовано, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). 
41.          По-третє, для даних правовідносин має значення і факт виконання/невиконання зобов`язань Контрагентів за 42 Контрактами перед ПрАТ "Росава", майнові права за якими передано Банку в забезпечення виконання основного зобов`язання ТОВ "БК "Основа", оскільки виконання таких зобов`язань змінює предмет застави з майнових прав вимоги на заставу отриманого ПрАТ "Росава" майна/грошей у силу статті 52 Закону України "Про заставу" або може свідчити про припинення застави у разі існування трьох послідовних юридичних фактів, які здійснені до відкриття провадження у справі про банкрутство: 1) виконання боржником заставодавця свого зобов`язання до виконання заставодавцем зобов`язання, забезпеченого заставою, (у цій справі - виконання Контрагентами боржника-заставодавця зобов`язань за контрактами);          2) звернення заставодержателя до заставодавця з вимогою перерахувати відповідні грошові суми, які надійшли від боржників заставодавця, в рахунок виконання зобов`язання; 3) перерахування за вимогою заставодержателя відповідних сум при одержанні заставодавцем від свого боржника в рахунок виконання зобов`язання грошових сум (у цій справі - перерахування ПрАТ "Росава" на користь Банку (ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт") грошових сум, що надійшли від Контаргентів за контрактами, право вимоги за якими передано у заставу).   
42.          Методом дослідження цих фактів має бути дослідження доказів, наданих кредитором (ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт") або отриманих судом за клопотанням кредитора в порядку статті 81 ГПК України від самого скаржника, боржника - ПрАТ "Росава", а також  від Контрагентів боржника.
43.          Іншими словами первісною передумовою для визнання у межах справи про банкрутство забезпеченим кредитором боржника на підставі застави майнових прав вимоги боржника до третіх осіб є відомості про укладений (дійсний, неприпинений) між таким кредитором та боржником договір застави майнових прав, відомості про укладення (дійсність, неприпиненість) між боржником та третіми особами відповідних правочинів та стану їх виконання.
44.          Вторинною передумовою можуть бути відомості про погашення вимог третіх осіб перед заставодавцем і внаслідок цього трансформування відносин між боржником та таким забезпеченим кредитором з відносин застави майнових прав до третіх осіб у відносини застави майна (грошових коштів) боржника у силу статті 52 Закону України "Про заставу". Відповідно у разі одержання заставодавцем від свого боржника в рахунок виконання зобов`язання грошових сум необхідним є встановлення наявності/відсутності вимоги заставодержателя перерахувати відповідні суми в рахунок виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а за умови її наявності - виконання перерахунку коштів заставодавцем у рахунок виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.
45.          При цьому слід зауважити, що згідно з частиною 2 статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тож складний характер відносин, що виникають у межах застави майнових прав вимоги боржника до третіх осіб та визначення заставодержателя таких майнових прав у межах провадження у справі про банкрутство у якості забезпеченого кредитора з чітко визначеним предметом юридичного домагання вимагає від такого заставодержателя вчинення активних дій по доведенню суду свого статусу, який залежить не лише від факту укладення основного для такого кредитора правочину (договору застави майнових прав), а й від факту укладання, дійсності, стану виконання правочинів, що укладені між заставодавцем та третіми особами, права вимоги до яких передано у заставу заставодержателю. Це досягається збором та витребуванням відповідних доказів у порядку, встановленому статтею 74 ГПК України, відповідальність за що, перш за все, лежить на зацікавленій стороні. 
46.          Суд касаційної інстанції не вважає за можливе передавати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зв`язку з неповнотою розгляду, оскільки така неповнота має полягати у недослідженні суттєвого доказу, зазначеного касатором у касаційній скарзі, та дослідження якого, на думку суду касаційної інстанції, може змінити правову кваліфікацію відносин. Натомість у даному випадку касатор не посилається на недослідження судом апеляційної інстанції документів щодо виконання/невиконання договірних зобов`язань третіх осіб перед ПрАТ "Росава" як доданих до апеляційної скарги доказів. Також скаржник не посилається на незаконне невиконання судом апеляційної інстанції вимог процесуального закону щодо витребування таких доказів від третіх осіб. При цьому суд касаційної інстанції зауважує, що обов`язок збору та надання суду апеляційної інстанції таких доказів у силу статті 74 ГПК України першочергово лежить на самому скаржникові і є передумовою аналізу судом апеляційної інстанції наявності у скаржника статусу забезпеченого кредитора, а суд відіграє у такому випадку лише субсидіарну роль (стаття 81 ГПК України). Скаржник у такому випадку не позбавлений можливості повторно звернутися до суду апеляційної інстанції, надавши для оцінки відповідні докази. 

Б.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
47.          Частиною першою статті 309 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
48.          Ураховуючи викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції з мотивів, викладених у цій постанові. Тому касаційна скарга ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт" підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена ухвала Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 - залишенню без змін.
49.          Частиною четвертою статті 287 ГПК України унормовано, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції.
Тому, з огляду на нездійснення перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанови Господарського суду Київської області від 04.12.2018 за апеляційною скаргою ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт", суд касаційної інстанції позбавлений права касаційного перегляду цих рішень. Відповідно у цій частині та в частині вимоги скаржника закрити провадження у справі про банкрутство касаційне провадження підлягає закриттю. 
50.          Крім того, судова колегія визнає необґрунтованими клопотання, викладені у касаційній скарзі, стосовно постановлення окремих ухвал відносно представників ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна" та ПрАТ "Росава", які подали клопотання про закриття апеляційного провадження у справі, а також стосовно суддів Північного апеляційного господарського суду Пантелієнка   В.О., Гарник Л.Л., Отрюха Б.В., які постановили оскаржувану ухвалу. 
51.          Так, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.
52.          Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
53.          Згідно з частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
54.          Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 43 ГПК України).
55.          Наведені у клопотанні обставини, які, як зазначає скаржник, свідчать про зловживання процесуальними правами, на думку Верховного Суду, враховуючи положення статті 14 (диспозитивність господарського судочинства) та статті 43 ГПК України, контекст обставин цієї справи, правовідносини між сторонами, тактику та стратегію судового захисту інтересів учасника справи, не є такими, які дають підстави для висновку, що сторона не добросовісно користувалася процесуальними правами.
56.          Окрім того, Верховний Суд відхиляє заявлене у касаційній скарзі клопотання про постановлення окремої ухвали стосовно суддів апеляційної інстанції, позаяк процесуальний закон не передбачає ухвалення такого судового рішення за клопотанням учасника справи, а згідно з частиною десятою статті 246 ГПК України відносить до виключної дискреції суду вищої інстанції за результатами оцінки допущених судом нижчої інстанції порушень норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
57.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань скаржника про винесення окремих ухвал.    

В.           Розподіл судових витрат.
58.          У зв`язку з тим, що судова колегія відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт" залишити без задоволення. 

2.          Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 у справі № 911/2498/18 залишити без змін.

3.          Закрити касаційне провадження у частині оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 27.11.2018 та постанови Господарського суду Київської області від 04.12.2018 і в частині вимоги касаційної скарги про закриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Росава".  

4.          У задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт" про постановлення окремих ухвал відносно представників ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна" та ПрАТ "Росава", які подали клопотання про закриття апеляційного провадження у справі, а також стосовно суддів Північного апеляційного господарського суду Пантелієнка   В.О., Гарник Л.Л., Отрюха Б.В., які постановили оскаржувану ухвалу, відмовити. 

5.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          В. Пєсков
Судді                                                                                                    В. Картере
                                                                                                    К. Огороднік