УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9213/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П. 
Категорія 82 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Павицької Т.М.,
Трояновської Г.С 
секретаря
судового засідання Кузьменко А.О.
без участі сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.
у цивільній справі №296/9213/19 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз», Товариства з обмеженої відповідальністю «Житомиргаз збут» про захист прав споживачів, -
в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів. Просила:
-визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» щодо приведення спожитого об`єму природного газу в кількості 3650 м.куб. по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2018 по 31.08.2019, який визначений за фактичними показниками лічильника, до стандартних умов та щодо направлення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 12.09.2019 (вихідний номер 100-S3-13472-0919 від 12.09.2019 року);
-визнати незаконними дії ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо нарахування у зв`язку із приведення до стандартних умов заборгованості у розмірі 1101,33грн. за спожитий природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 в кількості 3650 м.куб., об`єм якого визначено за фактичними показниками лічильника за період з 01.10.2018 по 31.08.2019, та щодо направлення вимоги про сплату заборгованості за природний газ (без вихідного номера та дати); повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 31.05.2019 (без вихідного номера та дати); доручення на припинення газопостачання від 12.09.2019 №107-Сл-6944-0919;
-зобов`язати АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» припинити дії, що порушують права позивача як побутового споживача по договору розподілу природного газу, а саме: при здійсненні обліку природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , використаного як побутовим споживачем, приводити об`єми природного газу до стандартних умов;
-зобов`язати АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» негайно відновити здійснення обліку природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , використаного як побутовим споживачем з 01.10. 2018, за фактичними показами лічильника; здійснити перерахунок об`єму спожитого природного газу з 01.10.2018 відповідно до фактичних показів лічильника, про що повідомити постачальника ТОВ «Житомиргаз Збут»;
-зобов`язати ТОВ «Житомиргаз Збут» списати безпідставно нараховану заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1101,33грн. по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
-стягнути з АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз Збут» по 30000 грн. з кожного на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.
В обґрунтування поданого позову зазначала, що  ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та по особовому рахунку НОМЕР_2 , відкритому на її ім`я, одержує послугу з розподілу газу, укладеного з оператором газорозподільних систем розподілу природного газу АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» (далі - Оператор ГРМ) на основі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКТ від 30.09.2015 N2498.
Від постачальника природного газу ТОВ «Житомиргаз Збут» (далі – постачальник) 03.11.2018 позивач одержала рахунки на оплату послуг постачання природного газу, в яких було зазначено, що об`єм спожитого природного газу, який визначений за фактичними показами лічильника №0144350, приведено до стандартних умов, тобто збільшений на коефіціент від 1.01 до 1.04. В зв`язку з чим позивачу нарахували заборгованість в сумі 1073,08грн. станом на 31.05.2019 на показання лічильника 90080 м.куб. та в сумі 1101,33грн. станом на 31.08.2019 на показання лічильника 90145 м.куб., незважаючи на те, що оплата за спожитий природний газ в кількості 3650 м.куб. за період з 01.10.2018 по 31.10.2019 (90145-86495) здійснена своєчасно та в повному обсязі.
На адресу позивача 19.07.2019 надійшла вимога про сплату заборгованості за природний газ й повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 31.05.2019 , підписані представником ТОВ «Житомиргаз Збут».
Також 13.09.2019 року на адресу позивача надійшло доручення TOB «Житомиргаз Збут» про припинення газопостачання від 12.09.2019 року тa повідомлення AT «Житомиргаз» про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 12.09.2019, підписані представниками Оператора ГРМ та Постачальника.
Позивач стверджує, що зазначені звернення відповідачів є безпідставними та необгрунтованими, не містять необхідної, доступної та достовірної інформації про надані послуги та їх вартість, їх направлення здійснено з порушенням вимог чинного законодавства.
Позивач вважає, що така ситуація стала наслідком порушення з боку Оператора ГРМ, який відповідає за передачу даних про об`єм (обсяг) розподілу та споживання природного газу Постачальнику. Зокрема, Оператором ГРМ було передано значення об`єму природного газу, приведеного до стандартних умов, яке не може використовуватися постачальником при визначенні об`єму споживання природного газу та виставленні ним рахунку побутовому споживачу, оскільки відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, можливість використання за розрахункову одиницю поставленого природного газу «метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов» передбачена лише у відносинах постачання природного газу з непобутовим споживачем (пункт 9 розділу II вказаних Правил) і не передбачена для відносин із побутовим споживачем, яким є позивач.
Також позивач стверджує, що незаконними діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 60000грн. Характер перенесених моральних страждань полягає в наступному: психологічному стресі від підриву репутації як сумлінного споживача внаслідок безпідставного віднесення позивача до категорії злісних неплатників; тривалих переживаннях, пов`язаних з глибоким розчаруванням; в необхідності витрачання часу та докладання додаткових зусиль на організацію свого життя, пов`язаних з оформленням претензійних заяв до відповідачів; в пригніченому стані від усвідомлення того, що відповідачі свідомо ігнорують правові засади побудови демократичного суспільства, вимоги чинного законодавства щодо захисту прав споживачів; в емоційному стресі від усвідомлення того, що позивача безпідставно можуть позбавили права на газопостачання; в порушенні звичного життєвого укладу, вимушеній необхідності прикладати додаткові надмірні зусилля для того, щоб у конфліктній ситуації забезпечити належний догляд та емоційну стабільність паралізованого чоловіка, який є інвалідом 1 групи від загального захворювання.
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 29 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, оскаржуване рішення є незаконними та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що судом проігноровано наданий відповідачем розрахунок, згідно якого доплата за приведення об`єму спожитого природного газу за період з 31.10.2018 року по 31.07.2019 становить 82 грн. 63 коп., а не 1101 грн.33. коп., з приводу яких виникли спірні правовідносини. Тобто, заборгованість в розмірі 1018 грн. 70 коп. була нарахована позивачу незаконно.
На думку, апелянта, в рішенні не наведено конкретних правових норм, а отже не проаналізовано належним чином, всього переліку нормативних актів, зазначених в позовній заяві. Зокрема, судом проігноровано п.2 та п.4 Методики №116 приведення об`єму природного газу до стандарних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу та ст.ст.4,5,21,22 ЗУ «Про захист прав споживачів». 
Вважає, що вказані обставини є самостійним предметом позову, а не похідними вимогами. 
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач за адресою проживання: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» (далі - Оператор ГРМ) з розподілу природного газу, а також споживачем природного газу, постачальником якого є ТОВ «Житомиргаз Збут».
За адресою Позивача встановлено газовий лічильник №0144350. Нарахування за спожиті обсяги природного газу по адресі Позивача проводяться відповідно до переданих показів лічильника.
Починаючи з жовтня 2018, позивач почала одержувати рахунки на оплату послуг постачання природного газу, в яких було зазначено, що об`єм спожитого природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , який визначений за фактичними показами лічильника №0144350, приведено до стандартних умов, тобто збільшений на коефіцієнт від 1.01 до 1.04. (а.с. 19 – 24)
Також матеріали справи убачають, що ТОВ «Житомиргаз Збут» направило позивачу: вимогу про сплату заборгованості за природний газ без дати та вихідного номеру кореспонденції; повідомлення про припинення газопостачання та погашення заборгованості від 31.05.2019, згідно якої прострочена заборгованість станом на 31.05.2019 становить 1073,08грн.; доручення на припинення газопостачання від 12.09.2019 у зв`язку із заборгованістю за спожитий природний газ станом на 31.07.2019 у розмірі 1101,33грн.; повідомлення про припинення газопостачання/ розподілу природного газу від 12.09.2019, з якого вбачається, що газопостачання буде припинено починаючи з 18.09.2019 у зв`язку із наявною заборгованістю за спожитий природний газ (а.с. 59 – 61).
В свою чергу, ОСОБА_1 звернулася до «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз Збут» із заявами від 23.07.2019 про надання інформації щодо нарахованої заборгованості; припинення здійснення обліку природного газу згідно стандартних умов; відновлення обліку природного газу за фактичними показниками лічильника; здійснення перерахунку об`ємів спожитого природного газу відповідно до фактичних показників лічильника і списання безпідставно нарахованої заборгованості (а.с. 36 – 50).
У відповідь «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз Збут» направило позивачу листи від 09.08.2019 та від 20.07.2019, з яких вбачається, що відповідачі залишили вимоги позивача без задоволення, оскільки вважають свої дії такими, що відповідають нормам чинного Законодавства.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.
Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Між сторонами виник спір з приводу наданням послуг по газопостачанню, які врегульовані статтею 714 ЦК України.
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року№ 329-VIII, Кодексом ГРС, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, який розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір №2498), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, іншими нормативними актами.
Згідно із частиною першою статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами.
За змістом ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.
Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Так, Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.
Згідно із Законом України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу, зокрема є оператор газорозподільної системи, споживач.
Пунктами 27, 28 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу та постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.
Пунктом 35 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
Пунктами 23, 37 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність та споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
На виконання вимог положень статті 12 цього Закону, було розроблено та прийнято Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500.
Згідно з положеннями пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496 (далі - Правила) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 (далі - Типовий договір), разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору.
У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Закону № 329-VIIІ.
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору № 2498, в порядку, визначеному цим розділом.
Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Основні засади комерційного обліку природного газу в ГРМ врегульовані в пунктах 1-5 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ, у яких вказано таке.
Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу (пункт 2).
У пункті 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ зазначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.
Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.
Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.
Главою 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ врегульовано порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення).
У пункті 1 цієї глави вказано, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.
Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.
У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.
Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.
У розділі XV кодексу ГРМ закріплено порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії, а в главі 1 - порядок розрахунку обсягу енергії.
Так, обсяг енергії виміряного об`єму газу за певний період розраховують шляхом перемноження цього об`єму, приведеного до стандартних умов, на середньозважене значення вищої теплоти згоряння газу за цей період (пункт 1 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ).
Обсяг енергії природного газу, що проходить через комерційний ВОГ, який обладнаний потоковим хроматографом або потоковим густиноміром з калориметром (далі - потокові ЗВТ із визначенням ФХП), визначається: в автоматичному режимі з використанням коректорів або обчислювачів об`єму газу з функцією розрахунку енергії природного газу; у напівавтоматичному режимі з використанням спеціалізованих програм на основі погодинних значень теплоти згоряння з потокових ЗВТ визначення ФХП газу та об`єму газу з коректорів / обчислювачів об`єму газу (пункт 2 глави 1 розділу ХV цього Кодексу).
Обсяг енергії природного газу, що проходить через комерційний ВОГ, який не обладнаний потоковими ЗВТ з визначенням ФХП, розраховується з використанням середньозваженої вищої теплоти згоряння природного газу за певний період, що визначається в певній точці (ділянці) газопроводу через аналіз компонентного складу проби природного газу, та розраховують за формулою вказаною в цьому пункті формулою (пункт 3 глави 1 розділу ХV цього Кодексу).
У пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ вказано, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою.
Для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики № 116 .
Оператор ГРМ зобов`язаний розмістити на власному сайті інформацію про розміри коефіцієнтів приведення об`ємів природного газу до стандартних умов, у разі якщо вузли обліку природного газу споживачів не забезпечують такого приведення.
При цьому в розділі 1 Методики № 116 приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року N 116 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до якої відсилає пункт 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ, передбачено, що Методика № 116 призначена для приведення об`єму природного газу, який вимірюється побутовими лічильниками газу в робочих умовах, до стандартних умов за результатами вимірювання об`єму газу низького тиску лічильниками, що не мають спеціальних пристроїв для автоматичного приведення до стандартних умов їх показів у разі зміни температури та тиску газу.
Розрахунки об`єму газу, приведеного до стандартних умов, здійснюються з урахуванням коефіцієнтів   коригування   показів лічильників,   визначених   у   цій   Методиці.   Такі розрахунки виконуються споживачами газу самостійно.
Оплата за газ у період, визначений у договорі на постачання газу, здійснюється за об`єми газу, які приведено до стандартних умов.
Газопостачальна організація має право здійснювати контроль за правильністю розрахунків об`єму спожитого газу.
Також відповідно до пунктів 1, 2 розділу І Правил № 2496 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону № 329-VIIІ та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та операторів ГРМ/ГТС.
Пунктом 4 розділу І Правил № 2496 визначено, що постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених законодавством України.
Пунктом 14 розділу ІІІ Правил № 2496 передбачено, що періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.
Згідно з пунктами 1.1, 1.3 розділу І Типового договору № 2498 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пункт 2.1 розділу ІІ Типового договору № 2498).
Розділом V Типового договору № 2498 врегульовано порядок обліку природного газу, що передається споживачу.
У пункті 5.1 цього розділу вказано, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРМ.
Згідно п. 5.3 розділу V Типового договору № 2498 передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб. м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ.
Порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу ГРМ та з урахуванням вимог цього договору (пункт 5.4).
Відповідно до пункту 5.5 розділу V Типового договору №2498 споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.
У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.
У пункті 5.6 розділу V Типового договору № 2498 зазначено, що після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: кВт•год, Гкал, МДж.
Визначені за умовами цього договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником.
Також у розділі І Типового договору № 2500 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) містяться загальні положення, у яких вказано таке.
Цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1).
Умови цього договору розроблені відповідно до Закону №329-VIIІ та Правил № 2496 та є однаковими для всіх побутових споживачів України (пункт 1.2).
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил № 2496 та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника зі спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього договору) (пункт 1.3).
У пункті 1.4 розділу І Типового договору № 2500 надано визначення термінів, які використовуються в цьому договорі та які мають такі значення: споживач - фізична особа, об`єкт якої фізично підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.
У розділі ІІ Типового договору № 2500 закріплено положення про предмет договору, а саме вказано таке.
За цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1).
Обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.
Використання природного газу може здійснюватися споживачем виключно на власні побутові потреби, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 2.2).
У розділі ІV Типового договору № 2500 врегульовано питання ціни, порядку обліку та оплати природного газу.
Відповідно до пункту 4.4 розділу ІV Типового договору №2500 об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним з таких способів: 1) за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора ГТС та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.
Згідно з пунктом 4.5 розділу ІV Типового договору № 2500 розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем у заяві-приєднанні.
Відповідно до пункту 4.11 розділу ІV Типового договору №2500 якщо споживач не погоджується з рахунком постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється.
При цьому споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до постачальника за відповідними роз`ясненнями.
У разі отримання такого звернення постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок споживачу.
До вирішення спору по суті величина нарахування встановлюється відповідно до даних постачальника.
В даному випадку судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу, постачальником якого є ТОВ «Житомиргаз Збут», та, відповідно, здійснює оплату даних послуг згідно виставлених рахунків.
Оскільки позивач сплачувала рахунки за поставлений природний газ після затвердження постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, до спірних правовідносин застосовуються норми Типового договору № 2500.
Так, у період з жовтня 2018 року по травень 2019 ТОВ «Житомиргаз Збут» виставило позивачу рахунки на оплату спожитого газу, об`єми споживання якого приведено до стандартних умов (а.с. 18 – 24).
ОСОБА_1 стверджує, що відповідачем «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» протиправно здійснено приведення об`ємів спожитого нею природного газу до стандартних умов, у зв`язку з чим ТОВ «Житомиргаз Збут» неправомірно нараховано 1 101,33 грн. заборгованості. За вказаних обставин позивач звернулася до ТОВ «Житомиргаз Збут» та «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» за роз`ясненнями.
У відповідь «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» листом від 09.08.2019 повідомило позивача про те, що за місцем її проживання встановлено газовий лічильник Візар G-6 №0144350, який не вимірює тиск та/або температуру газу, відповідно його показники відображають об`єм спожитого газу в робочих умовах. У цьому листі також вказано, що приведення об`єму спожитого природного газу до стандартних умов здійснюється «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, зокрема п.6 глави 1 розділу XV Кодексу ГРМ, яким передбачено, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов.
У законодавстві, яке діяло на час виникнення спірних відносин, а саме у пункті 5.3 розділу V Типового договору №2498, передбачалося, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб. м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ. Також у пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ передбачалося, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою.
Отже, нормами Кодексу ГРМ та положеннями Типового договору №2498, які затверджені регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена актами самого регулятора.
Тобто, на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних винятків щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов.
За вказаних обставин, відсуні правові підстави для задоволення вимог позивача про визнання незаконними дій «АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» щодо приведення об`ємів спожитого природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 до стандартних умов.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду по справі №161/11800/19, що викладені в Постанові від 23.11.2021.
ОСОБА_1 стверджує, що відповідачем ТОВ «Житомиргаз Збут» безпідставно нараховано заборгованість в сумі 1073,08 грн. станом на 31.05.2019 року на показання лічильника 90080 м.куб., та в сумі 1101,33грн. станом на 31.07.2019 року на показання лічильника 90145 м.куб., незважаючи на те, що оплату за спожитий природний газ в кількості 3650 м.куб. за період з 01.10.2018 по 31.08.2019 здійснена своєчасно та в повному обсязі.
На підтвердження безпідставності нарахування ТОВ «Житомиргаз Збут» заборгованості станом на 31.07.2019 у сумі 1101,33грн. позивачем надано: повідомлення ТОВ «Житомиргаз Збут» про сплату рахунків за жовтень 2018, листопад 2018, та за період з січня 2019 по травень 2019, а також квитанції про оплату за період з листопада 2018 по вересень 2019р. (а.с. 17 – 35).
Разом з тим, поданими доказами не підтверджено безпідставне нарахування ТОВ «Житомираз Збут» заборгованості в сумі 1101,33грн. станом на 31.07.2019, оскільки не доведено незаконних дій відповідачів щодо приведення спожитого позивачем об`єму природного газу до стандартних умов. Окрім того, позовні вимоги стосуються періоду з 01.10.2018 по 31.08.2019, а копії виставлених до оплати рахунків подано суду частково - за жовтень 2018, листопад 2018, та за період з січня 2019 по травень 2019.
Враховуючи зазначене, суд обгрунтовано вважав, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про визнання незаконними дій ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо нарахування у зв`язку із приведенням до стандартних умов заборгованості у розмірі 1101,33грн. за спожитий природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 та зобов`язання ТОВ «Житомиргаз Збут» списати безпідставно нараховану заборгованість.
Оскільки позивачем не доведено безпідставність нарахування ТОВ «Житомиргаз Збут» заборгованості в сумі 1101,33 грн., то не підлягають і задоволенню вимоги про визнання незаконними дій ТОВ «Житомиргаз Збут»   щодо направлення вимоги про сплату заборгованості за природний газ (без вихідного номера та дати), повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 31.05.2019 (без вихідного номера та дати), доручення на припинення газопостачання від 12.09.2019 №107-Сл-6944-0919, повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 12.09.2019.
Окрім того, суд правильно вважав, що обраний позивачем спосіб захисту в частині визнання незаконними дій ТОВ «Житомиргаз Збут»   щодо направлення вимоги про сплату заборгованості за природний газ, повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 31.05.2019, доручення на припинення газопостачання від 12.09.2019 №107-Сл-6944-0919, не є ефективним способом захисту, який міг би сприяти відновленню порушеного права та задоволення такого позову не мало б позитивних правових наслідків для позивача.
Так, за змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 в справі № 925/1265/16).
Позовні вимоги про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» припинити дії, що порушують права позивача як побутового споживача, а саме: при здійсненні обліку природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 приводити об`єми природного газу до стандартних умов; про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» негайно відновити здійснення обліку природного газу з 01.10.2018 за фактичними показами лічильника; здійснити перерахунок об`єму спожитого природного газу з 01.10.2018 відповідно до фактичних показів лічильника, задоволенню не підлягають за викладених мотивів та зазначених судом норм законодавства, як похідні вимоги.
Також судом враховано, що 06.11.2020 НКРЕКП прийняло постанову №2033 «Про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та змін до деяких постанов НКРЕКП» (далі - постанова НКРЕКП №2033), яка набрала чинності 07.11.2020 та у якій прямо зазначено, що приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов поширюється виключно на випадки обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим.
Тобто, на момент прийняття судом рішення по даній справі у відповідача АТ «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз»   відпали правові підстави для приведення об`ємів спожитого побутовим споживачем природного газу до стандартних умов. Про припинення таких дій було заявлено сторонами в судовому засіданні та їх представниками.
Оскільки позивачем не доведено вчинення відповідачами незаконних дій, які спричинили б негативні наслідки, суд першої інстанції обгрунтовано не вбачав підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позову за безпідставністю.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий: Судді: