ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року 
м. Київ

cправа №  920/116/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М., 

за участю секретаря судового засідання - Коровай Л.В.;

за участю представника позивача - Брухно В.С., 
за участю представника відповідача - Грищина В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

на рішення Господарського суду Сумської області
(суддя - Котельницька В.Л.)
від 18.10.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Андрієнко В.В., судді - Шапран В.В., Буравльов С.І.)
від 12.10.2022

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми"
до Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради
про визнання недійсним положення додаткової угоди до договору.

Короткий зміст позовних вимог, суть спору 
1.          У лютому 2021 року ТОВ "Енера Суми" (далі - Постачальник) звернулось з позовом до КП "Міськводоканал" Сумської міської ради (надалі - Споживач) щодо недійсності додаткової угоди № 1 від 09.09.2019 (надалі - додаткова угода № 1) до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30113 від 22.03.2019 в частині визначення фактичної ціни купованої Споживачем електроенергії на липень 2019 року без застосування показника (Т), тарифу на послуги з передачі електроенергії, до прийняття адміністративним судом рішення по суті щодо оскарження постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" (надалі - постанова НКРЕКП № 954).

2.          Позивач стверджує, що умова додаткової угоди № 1, яка визначає фактичну ціну купованої Споживачем електроенергії за липень 2019 року без урахування тарифу на послуги з передачі електричної енергії, що є регульованим тарифом та встановлюється НКРЕКП, суперечить пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункт 5.6 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі, та завдає позивачу збитки у розмірі вартості послуг з передачі електричної енергії, оскільки з 01 липня 2019 оптовий тариф на електричну енергію, що Постачальник закуповує у ДП "Енергоринок", вже не включає тариф на такі послуги ДП "НЕК Укренерго" з передачі електричної енергії, а їх вартість Постачальник оплачує самостійно, одночасно не маючи можливості отримати відшкодування.

3.          Позивач вважає, що укладаючи додаткову угоду № 1, що потягла зміни до комерційної пропозиції, сторони помилково вважали постанову НКРЕКП № 954 нечинною, оскільки не врахували, що з 01.08.2019 адміністративний суд обмежив коло осіб, щодо яких зупинена дія відповідної постанови: стосовно учасників справи № 640/11330/19. Постанова НКРЕКП є нормативно-правовим актом, тому втрачає чинність у разі визнання судом незаконною з моменту набрання законної сили судовим рішенням, а не з моменту її прийняття. 

4.          Відповідач проти позову заперечував. Стверджував, що сторони не мали підстав виконувати постанову НКРЕКП № 954 та застосовувати тариф на передачу електричної енергії, оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №640/11330/19 зупинено дію постанови. Постанова НКРЕКП № 954 оскаржена до суду. З метою запобігання збитків, недопущення порушення прав та законних інтересів як Споживача, так і Постачальника, сторони дійшли згоди, що донарахування за послуги з передачі електричної енергії за липень 2019 буде проведено за результатами розгляду адміністративної справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
5.          22.03.2019 Споживач підписав заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії, відповідно до якої приєднався до умов договору про постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції Постачальника № 1ВС (30113).

6.          Додатком № 2 до цього договору є Комерційна пропозиція № 1 ВС (30113) для споживачів, які не відносяться до сегменту ринку, обов`язки постачання яким покладені на постачальника універсальної послуги. У розділі "Ціна" цього додатку зазначено, що фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, становить 2,02 грн з ПДВ за 1 кВт*год. Дана ціна визначена відповідно до положень постанови НКРЕКП від 14.12.2018 № 1906 та діє до 01.07.2019. Про розмір фактичної ціни (тарифу) купованої споживачем електроенергії на наступні розрахункові періоди буде повідомлено відповідно до умов договору.

7.          Цим же додатком визначено, що у разі відсутності такого повідомлення з боку електропостачальника, постачання електричної енергії у розрахунковому періоді здійснюється за прогнозованою ціною (тарифом) за 1 кВт*год постачальника, яка з 01.07.2019 визначається за формулою: Ц=1,1*ОРЦ, де: ОРЦ - прогнозована оптова ринкова ціна, затверджена НКРЕКП на відповідний розрахунковий період з урахуванням ПДВ. 

При цьому фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, розраховується (визначається) постачальником за формулою: Цфакт = (Вфакт / Wфакт)*Ппост, де: Вфак = фактична вартість купівлі постачальником обсягів електроенергії для споживача у ДП "Енергоринок" з урахуванням ПДВ, яка визначається як сума добутків погодинних обсягів споживання електроенергії споживачем та фактичної ціни години за кожну годину кожної доби розрахункового періоду з урахуванням розподілу небалансів та акцизного податку ДП "Енергоринок"; 
Wфакт - фактичні обсяги споживання електроенергії споживачем у розрахунковому періоді, Ппост - коефіцієнт прибутковості постачальника.

8.          Відповідно до постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року", яка набрала чинності 01.07.2019, установлено ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 347,43 грн/МВт-год (без урахування податку на додану вартість) та структуру тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно з додатком. Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 12.12.2018 № 1905.

9.          З 01.07.2019 до складу універсальних послуг як четверта окрема складова увійшов тариф на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго", який було введено в дію постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 і у липні 2019 року його визначено в розмірі 347,43 грн/МВт-год без ПДВ.

10.          Постановою НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 постанову № 954 визнано такою, що втратила чинність з 01.08.2019.

11.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 640/11330/19 за адміністративним позовом АТ "Нікопольський завод феросплавів" про визнання протиправними та скасування постанов НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та № 955 задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено дію постанов НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та № 955.

12.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 640/12695/19 замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою у справі № 640/11330/19, зокрема: зупинено дію постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 щодо АТ "Нікопольський завод феросплавів", АТ "Запорізький завод феросплавів", АТ "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" та АТ "Дніпроазот".

13.          09.09.2019 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2019 № 30113, за умовами якої дійшли згоди викласти додаток № 2 до договору (Комерційна пропозиція № 1 ВС (30113)) в новій редакції.

14.          Відповідно до цієї додаткової угоди у розділі "Ціна" установлено, що фактична ціна купованої споживачем електроенергії на липень 2019 року, без урахування тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 1,9671 грн, у тому числі ПДВ - 0,32785 грн, за 1 кВт*год. Відповідно до постанови НКРЕКП №954 тариф на послугу з передачі електричної енергії складає - 347,43 грн./МВт*год {без ПДВ).

15.          Фактична ціна (тариф) купованої Споживачем електроенергії розрахунковому періоді, розраховуються (визначаються) Постачальником за формулою: Цфакт = ((CostРДД +CostРДН/ВДР+ CostБР-+ CostБР+ + F)/WМ)*Ппост+ Т, де: 
CostРДД - фактична вартість купівлі Постачальником обсягів електроенергії Споживача на РДД для кожної години Д місяця, яка визначається як сума добутків прогнозних погодинних обсягів споживання електроенергії Споживача та ціни години згідно із контрактом РДД для кожної години Д місяця без урахування ПДВ;
CostРДН/ВДР - фактична вартість купівлі Постачальником обсягів електроенергії Споживача на аукціоні РДН/ВДР для кожної години Д місяця, яка визначається як сума добутків прогнозних погодинних обсягів споживання електроенергії Споживача та ціни години на аукціоні РДН/ВДР для кожної години Д місяця без урахування ПДВ; 
CostБР- - вартість продажу Постачальником обсягів електроенергії Споживача у випадку від`ємної різниці між Wфакт та Wпрог у кожній годині Д місяця, яка розраховується за формулою CostБР-= (Wфакт-Wпрог)*Цнб, де Цнб - вартість 1 кВт*год на БР, за якою постачальник продав позитивну різниці Wпрог від Wфакт споживача без урахування ПДВ;
CostБР+ - вартість купівлі Постачальником обсягів електроенергії Споживача у випадку позитивної різниці між Wфакт від Wпрог у кожній годині дня Д, яка розраховується за формулою CostБР+ = (Wфакт - Wпрог) * Цнб+, де Цнб+ вартість 1 кВт*год на БР, за якою постачальник придбав різницю Wфакт від Wпрог споживача без урахування ПДВ; 
F - витрати Постачальника (плата за послуги Оператора ринку у відповідності до розділу 4 Правил РДН та ВДР, Адміністратора розрахунків, внески на регулювання НКРЕКП),
Ппост - коефіцієнт прибутковості Постачальника. Для цієї комерційної пропозиції Ппост = 1,005.
Т - тариф на послуги з передачі електричної енергії, що є регульованим та встановлюється НКРЕКП відповідно до Процедури встановлення (перегляду) тарифу для ліцензіата з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, затвердженої НКРЕКП від 26.12.2003 №2003 зі змінами та доповненнями.
16.          У розділі "Ціна" також зазначено, що у зв`язку із зупиненням 27.06.2019 у справі № 640/11330/19 Окружним адміністративним судом м. Києва дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, сторони дійшли згоди про наступне: 

"У разі визнання адміністративним судом постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на ІІ півріччя 2019 року" правомірною, сторони домовилися, що Постачальник проводить донарахування Споживачу за послугу з передачі електричної енергії за липень 2019 року згідно з тарифом, встановленим постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954. До прийняття адміністративним судом рішення по суті показник (Т) при визначенні прогнозованої ціни та розрахунку фактичної ціни купованої Споживачем електроенергії за липень 2019 року Постачальником не застосовується".

17.          Встановлення факту незаконності постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 в судовому порядку на момент розгляду цієї справи не відбулося.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції постанови Верховного Суду про передачу справи на новий розгляд

18.          Рішенням Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 позов задоволено повністю, визнано недійсною додаткову угоду в оспорюваній частині.

19.          Суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст спірної умови суперечить ЦК України, Правилам роздрібного ринку електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП 14.03.2018 №309, щодо визначення обов`язку Споживача з оплати електричної енергії за ціною, яка є регульованою, оскільки на момент укладення додаткової угоди положення постанови НКРЕКП №954 з відповідним тарифом за липень 2019 року були для відповідача чинними.

20.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

21.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміст укладеної між сторонами додаткової угоди не суперечить вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, не порушує права та інтереси сторін. Відповідно до статті 212 ЦК України сторони обумовили відкладальну обставину, оскільки позивач не виконав обов`язок повідомлення про зміну тарифів, на час укладення додаткової угоди № 1 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 № 640/11330/19 було зупинено дію постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 95, сторони не мали правових підстав для застосування тарифу на передачу електричної енергії рівні 347,43 грн./Мвт/год (без ПДВ) до вирішення питання по суті. 

22.          Суд апеляційної інстанції також зауважив, що договір укладено за результатами проведеної процедури закупівлі відповідно до частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", якою передбачено вичерпні випадки можливості внесення сторонами змін до істотних умови договору про закупівлю, а зміна істотних умов договору повинна бути обґрунтованою.

23.          Постановою Верховного Суду від 27.07.2022 касаційну скаргу позивача задоволено частково, постанову суду апеляційної інстанції скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

24.          Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасних висновків щодо суті спору, оскільки:
-          в судовому рішенні не зазначив норми права, що належить застосувати при вирішенні спору у цих правовідносинах з огляду на визначені позивачем підстави в обґрунтування позову: сторони при внесенні змін до договору помилялися щодо обставин, які мають істотне значення (щодо дії постанови НКРЕКП № 954);
-          не обґрунтував свій висновок про відмову в позові з підстав ненадання позивачем доказів повідомлення відповідача про зміну тарифів на послуги з постачання електроенергії, які було встановлено постановою НКРЕКП № 954, у контексті підстав для визнання договору недійсним, а також не обґрунтував застосування статті 212 ЦК України з огляду на предмет і підстави заявленого позову, у тому числі обставин, наведених позивачем;
-          зробив висновок щодо відсутності законних підстав для застосування в липні 2019 року постанови № 954 та збільшення ціни за одиницю товару без урахування правового висновку Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду щодо відмінності між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових, наслідків визнання нормативно-правового акта незаконним, а також без надання належної правової оцінки обставинам, що зупинення дії постанови № 954 відбулося в забезпечення адміністративного позову та відносно певного кола юридичних осіб.
25.          За результатами нового розгляду Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову від 12.10.2022, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

26.          Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що за липень 2019 року для Споживача були чинними, тому оспорювана умова додаткової угоди суперечить вимогам цивільного законодавства, які визначають обов`язок здійснювати оплату електричної енергії за регульованою ціною, що є підставою для визнання її недійсною відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу

27.          11.11.2022 відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

28.          Підставою для касаційного оскарження судових рішень скаржник визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

29.          Скаржник зазначає, що суди внаслідок неправильного застосування норм статей 203, 212, частини першої статті 215 ЦК України, частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" дійшли помилкового висновку, що умова додаткова угода до договору, якою врегульовано питання оплати з відкладальною умовою (вирішення спору у справі № 640/11330/19), суперечить законодавству. Висновок Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах відсутній.

30.          Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить судові рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

31.          Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення виключно в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, тому перевіряє лише дотримання норм матеріального та процесуального права, на які скаржник посилається як на підстави для обов`язкового скасування судового рішення.

32.          Верховний Суд вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні з огляду на таке.

33.          Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

34.          Зміст договору як угоди домовленості (правочину) двох або більше сторін складає сукупність визначених на їхній розсуд сторін та погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 626, частина перша статті 628 ЦК України).

35.          Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша цієї статті).

36.          Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).

37.          Згідно з частиною першою статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

38.          Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.

39.          Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Такий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено у пунктах 7.9 -7.10 постанови від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20); у пунктах 24- 25 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21)).

40.          Суди обох інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що погоджена у додатковій угоді оспорювана умова (відстрочення виконання зобов`язання щодо оплати у липні 2019 вартості послуг з передачі електричної енергії за тарифом, що є регульованим та встановлюється НКРЕКП, до вирішення адміністративного спору про оскарження НКРЕКП від 07.06.2019 № 954), внесення якої було обумовлено вжиттям заходу забезпечення позову у справі № 640/11330/19, що не стосувалось сторін у справі, суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, що визначають обов`язок Споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (пункт 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії") за тарифом, який встановлюється регулятором відповідно до затвердженої ним методики (пункт 5.6 розділу XI Кодексу системи передачі). 

41.          Щодо аргументів скаржника стосовно неправильного застосування норм частини першої статті 212 ЦК України, яка визначає, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина), то Верховний Суд виходить з такого.

42.          Станом на 09.09.2019 (тобто день укладання оспорюваної угоди) ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №640/11330/19 було вже замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 640/11330/19, а саме: зупинено дію постанови виключно щодо визначеного кола осіб (відповідач не є в переліку таких осіб). Отже, зупинення дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 тривало до 01.08.2019.

43.          Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у справі, що переглядається, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів для учасників справи № 640/12695/19, що відповідає правовому висновку Верховного Суду від 10.06.2020 у справі 910/11730/19.

44.          Постанова НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 є нормативно-правовим актом (постанова Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 640/12695/19). Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

45.          Пунктом 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

46.          Згідно з частинами третьою та шостою статті 11 ГПК України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

47.          Відповідач у справі, що розглядається, не доводив, що постанова НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 суперечить Конституції України або прийнята не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Єдиний аргумент, на який посилався скаржник, як на підставу відстрочення здійснення оплати до вирішення спору по суті - це наявність судового спору про її оскарження за позовами інших осіб та зупинення дії постанови ухвалою від 27.06.2019 у справі № 640/11330/19.

48.          Наявність у сторін відповідно до статті 212 ЦК України права обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина), не виключає обов`язок сторін (які за оспорюваною умовою обмежують право Постачальника на отримання відшкодування вартості наданих послуг протягом певного (невизначеного) періоду) необхідність додержання загальним вимог, які є необхідним для чинності правочину (стаття 203 ЦК України), а також вимог справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), що "належать до загальних засад цивільного законодавства, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин" (пункт 7.4 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20)).

49.          За встановлених обставин справи оспорювана умова, що обумовлює виникнення обов`язку сплатити вартість послуг за результатами вирішення спору в адміністративній справі № 640/11330/19, не відповідає принципу розумності, зважаючи на те, що станом на дату укладення оспорюваної угоди (09.09.2019) постанова № 954 вже втратила чинність з 01.08.2019, а судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21)). 

50.          Окрім того, ухвала про зупинення дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 з 01.08.2019 вже не стосувалась сторін у справі, тому не могла бути підставою для внесення відповідних дій. 

51.          Фактично оспорювана умова додаткової угоди позбавляє юридичного сенсу норми частини другої статті 632 ЦК України щодо застосування ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади, та порушує права Постачальника, який має обов`язок сплачувати такі послуги на користь ДП "НЕК "Укренерго" без можливості отримувати відшкодування від Споживача протягом тривалого часу, що суперечить принципу справедливості.

52.          Посилання скаржника на норму частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25 грудня 2015 року № 922-VIII (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Верховний Суд не бере до уваги, оскільки в цій частині касаційна скарга зводиться до цитуванням відповідної норми без наведення обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права. 

53.          За наведених обставин, Верховний Суд відхиляє аргументи скаржника щодо неправильного застосування норм статей 203, 212, частини першої статті 215 ЦК України. Суди, зважаючи на конкретні обставини, дійшли обґрунтованого та законного висновку, що умова додаткової угоди до договору, в якій врегульовано питання оплати з відкладальною умовою (вирішення спору у справі № 640/11330/19), суперечить законодавству, що є підставою для визнання її недійсною в оспорюваній частині згідно з частиною першою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

55.          Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

56.          Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що судові рішення ухвалено із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Розподіл судових витрат

57.          З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 у справі № 920/116/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       І. Кондратова

Судді                                                                                           Г. Вронська 

                                                                                            Н. Губенко