Справа № 456/3261/22                                Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л. 
Провадження № 33/811/240/23                        Доповідач: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника – адвоката Івануса Миколи Ігоровича на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 грн 20 коп. судового збору.
ОСОБА_1  визнаний винним у тому, що він18.09.2022 о 09:50 год. по вул. Івана Франка, 7 в с. Добряни Стрийського району Львівської області керував автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, не природня блідість обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді захисник Іванус М.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: працівники поліції не здійснювали огляд на місці зупинки транспортного засобу, що встановлено судом, проте не надано правової оцінки; інспектором не було роз`яснено прав у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, що фактично було встановлено судом з пояснень свідка ОСОБА_4 та відозаписами з нагрудних камер; судом проігноровано доводи ОСОБА_1 про те, що до нього інспектором застосовувалася фізична сила з метою затримання, проте протокол затримання не складався; суд дійшов помилкового висновку про те, що інспектор встановив ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , проте не зміг оформити протокол на місці зупинки, а тим самим зазначив, що такий складено у присутності двох свідків, яких по факту на місці зупинки не було; відеозапис події не є безперервний, а нарізаний фрагментами.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Іванус М.І., будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату судового розгляду, не з`явилися, причини неявки до суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не подали. 
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника суд враховує, що останні були добре обізнані про перебування у провадженні Львівського апеляційного суду апеляційної скарги. Слід також звернути увагу і на той факт, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник не заявляли жодних клопотань до суду про відкладення розгляду справи, як і не повідомляли суд про неможливість прибуття до суду. 
Тому, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги визначені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності із врахуванням доводів апеляційної скарги та тих доказів, які містяться у матеріалах справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2022 року серії ААД № 156955 (а.с. 1);
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 18.09.2022, відповідно до яких 18.09.2022 о 10 год. 30 хв. у с. Добряни вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 . У їх присутності казаний водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідному спеціалізованому закладі (а.с. 4,5);
відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції відповідно до якого працівник поліції у зв`язку із виявленим у ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився проїхати до медичного закладу для проходження огляду, мотивуючи це тим, що він боїться проходити такий огляд (а.с. 8);
постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5907358 від 18.09.2022 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 7).
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Згідно з п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Як вбачається з наявного відеозапису у матеріалах справи, працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків. Вказане підтвердив сам ОСОБА_1 у судовому засіданні першої інстанції.
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудних камер не є безперервним, а тому наданий суду відеозапис є недопустимим доказом, апеляційний суд до уваги не бере. На долученому до матеріалів справи відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від огляду в медичному закладі. Окрім того, така відмова була зафіксована у присутності двох свідків - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що останні засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення, а також письмовими поясненнями. Пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити та підписи свідків.
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                               п о с т а н о в и в :
                                                  
Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2023 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Івануса Миколи Ігоровича - без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах