Номер провадження: 22-ц/813/4289/23 
Справа № 521/14989/22
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Ігнатенко П. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді                                 Ігнатенко П.Я.,
суддів:                                          Воронцової Л.П.
                                       Пузанова Л.В.,
за участю секретаря                                 Кузьміч Г.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гончаренко Юлії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),-

в с т а н о в и в:

       У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною вище заявою, посилаючись на те, що 13.03.2022 року під час воєнних дій російських збройних сил на території України житлові квартали м.Маріуполь були обстріляні, в результаті чого будинок АДРЕСА_1 , в якому перебували мати та тітка заявника, був повністю зруйнований, здійнялася пожежа. Під час влучення снаряду, вони перебували у підвалі будинку, трапився обвал стін та стелі. Полум`я та дим дістались підвального приміщення.
       Заявник зазначив, що не має можливості отримати свідоцтво про смерть матері та тітки, оскільки державні органи України не здійснюють свою діяльність в місті Маріуполі. Додатково повідомив, 04.07.2022 року звернувся із заявою про кримінальне правопорушення до ГУНП в Одеській області та відповідна інформація була внесена до Єдиного реєстру державних розслідувань №12022160000000471 за ч.2 ст.438 КК України.
       В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що факт смерті підтверджується фотографіями з місця події, з яких видно, що будинок повністю зруйновано, та записом свідчень свідка-сусіда ОСОБА_2 , який перебуває в окупованому Маріуполі. Спорідненість заявника з особами, щодо яких просить встановити факт смерті, підтверджується свідоцтвом про народження та витягами з актів цивільного стану.
       Враховуючи викладене, у зв`язку з необхідністю здійснення реєстрації смерті померлих осіб та отримання свідоцтва про смерть, ОСОБА_1 просив суд:
- встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померли ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) провести державну реєстрацію смерті вказаних осіб та видати свідоцтва про смерть.
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Гончаренко Юлія Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати та ухвалили нове, яким задовольнити подану заяву.
В обґрунтування скарги зазначає, що розгляд справи відбувся без участі заявника, з порушенням норм процесуального права. Так, ОСОБА_1 мав бажання бути присутнім в судовому засіданні, однак його позбавили такої можливості, це призвело до неправильного вирішення справи. 
Скаржник зазначає, що до заяви додано достатньо доказів для встановлення факту смерті. Так суду надано диск DVD-R з фотографіями та відеозаписом з поясненнями ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_2 , щодо подій 13.03.2022 року.
Також заява підтверджується:
фотографіями зруйнованого будинку; 
фотографіями місця погребіння у дворі будинку з хрестом; 
письмовими поясненнями ОСОБА_5 , що підтверджують особу свідка ОСОБА_2 , який надав свідчення в окупованому Маріуполі; 
копією паспорта та місця реєстрація свідка ОСОБА_2 ;
копією заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 04.07.2022 року та витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження за ч.2 ст. 438 КК України за фактом порушення законів та звичаїв війни;
заявою ОСОБА_1 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого від 12.07.2022 року;
протоколом допиту потерпілого ОСОБА_1 від 12.07.2022 року.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що жодних інших доказів на підтвердження смерті на окупованій території немає і не могло бути. Місто перебуває під окупацією і звернутись для проведення експертизи останків не можливо.
Скаржник вважає неприйнятними висновки суду першої інстанції, що наведені заявником обставини можуть бути підставою для оголошення особи померлою яка зникла безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, після спливу 6 місяців. Адже саме встановлення факту смерті сприяє швидкому вирішенню питання та рішення у цій категорії справ підлягає негайному виконанню, а оголошення особи померлою відбувається на загальних підставах.
У відзиві на апеляційну скаргу Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) просить здійснити розгляд справи за їх відсутності, вирішити справу на розсуд суду. Зазначено, що при неможливості отримання документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою необхідно звернутися до суду (за місцем знаходження заявника) з заявою про встановлення факту смерті. У відзиві зазначено про необхідність вказівки в судовому рішенні даних про прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, громадянство, місце народження, місце проживання (реєстрації), дату смерті, місце смерті, причину смерті померлої особи.
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Гончаренко Ю.М., яка діє в його інтересах, підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити та пояснили, що смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_4 настала в результаті обстрілу в АДРЕСА_1 . В результаті обстрілу будинок повністю зруйнований. Причину смерті просять зазначити - загинули в результаті обстрілу. Факт смерті підтверджується диском з фотографіями і відеозаписом свідчень сусіда ОСОБА_2 та письмовими поясненнями ОСОБА_5 , який підтверджує особу свідка ОСОБА_2 . Також 04.07.2022 року заявник подав заяву про порушення кримінальної справи за п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 438 та ч.2 ст. 194 КК України. Відповідна інформація внесена 07.07.2022 року до Єдиного реєстру державних розслідувань за №12022160000000471 за ст. 438 ч.2 КК України Після смерті матері та тітки заявник ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем. Встановлення факту смерті є необхідним для реалізації права на спадування, документального підтвердження наявності спадкового майна заявник не має.
Заявник пояснив, що приїжджав до м. Маріуполь у квітні 2022 року, однак на місці події виявив останки (кістки) під завалами, впізнати їх було неможливо. Звернутись до лікарні також неможливо, ніхто не працював. Сусід ОСОБА_2 розповідав, що в будинок , де проживали дві сестри ОСОБА_3 втрапив снаряд і він повністю зруйнований.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       У частині другій статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
       Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
       Водночас Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження, смерті  на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження, смерті та здійснення державної реєстрації народження, смерті  в позасудовому порядку.
       Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
       Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
       Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами та доповненнями), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи,- не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за одним місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
       Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.
       Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.
       Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом  з лікарським свідоцтвом про смерть.
       Діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.
       Згідно зі статтею 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, а також на те, що відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
       Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
       25 квітня 2022 року Мінреінтеграції наказом від 25.04.2022 р. №75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), згідно якого Маріупольська міська територіальна громада перебуває в тимчасовій окупації.
       Згідно наказу Мінреінтеграції від 22.12.2022 р. №309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, Маріупольська міська територіальна громада є окупованою з 05.03.2022 року.
       Таким чином, м. Маріуполь станом на 13.03.2022 року було тимчасово окупованою територією України.
       Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду  в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів  у сукупності.
       На підтвердження обставин, викладених в заяві про встановлення факту смерті ОСОБА_1 надано фотографії зруйнованого будинку та відео звернення ОСОБА_2 , який як сусід з будинку АДРЕСА_2 , пояснив, що в будинку АДРЕСА_1 мешкали дві сестри ОСОБА_3 , 13.03.2022 року будинок був зруйнований внаслідок потрапляння снаряду, у той день чули крики про допомогу. Також суду надано витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022160000000471 за заявою ОСОБА_1 та відмову від 18.04.3033 року у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Суд першої інстанції, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності дійшов висновку про відсутність достовірних доказів, достатніх для встановлення факту смерті, що не перешкоджає заявнику звернутись із заявою про оголошення осіб померлими, які пропали без вісти у зв`язку з воєнними діями,збройним конфліктом, після спливу 6 місяців.        При встановленні факту смерті підлягають з`ясуванню обставини та причина смерті згідно медичного класифікатора. При зазначених заявником обставинах без ідентифікації тіл та безспірного підтвердження смерті саме  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводи щодо факту смерті вказаних осіб 13.03.2022 року,- засновані на припущеннях. Жодним свідком та документом достеменно не підтверджується цей факт смерті, в тому числі заявником, який посилається на те, що під уламками будинку у квітні 2022 року він виявив останки (кістки), і припустив, що це останки його матері та тітки, які могли знаходитись в цьому місці. 
       Твердження скаржника про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на заяву заінтересованої особи у справі про відсутність заперечень щодо заявлених вимог, також не є підставою для задоволення заяви про встановлення факту смерті, яка не містить достатніх доказів для встановлення такого факту.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту смерті, що не позбавляє заявника на захист свого права іншим шляхом.
       Колегія суддів також вважає доречними роз`яснення судом у оскаржуваному рішенні прав заявниці на звернення до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою на підставі статті 46 ЦК України та в порядку, визначеному Главою 4 Розділу IV Цивільного процесуального кодексу України.
       Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду, як законне і обґрунтоване - залишити без змін.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

                                П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Гончаренко Юлії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,,-залишити без задоволення.
       Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13 жовтня 2022 року,- залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного суду.

       Повний текст постанови складено 14.03.2023 року.        

Головуючий                                                 П.Я.Ігнатенко

Судді                                                                                         Л.П.Воронцова

                                                                                        Л.В.Пузанова