П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/13789/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гурін Дмитро Миколайович 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
22 лютого 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Госпітальної військово-лікарської комісії Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене свідоцтвом про хворобу №567/498 від 13.11.2020;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно провести медичний огляд з метою встановлення причинного зв`язку захворювань, визначення ступеня придатності до військової служби, та прийняти нову постанову.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України.
У період з 05.10.2015 року по 25.02.2016 року ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою про строки військової служби.
З 25.11.2020 позивач звільнений зі служби та виключений зі списків особового складу у зв`язку із закінченням строку контракту (підпункт "а", пункту 2, частини 5, статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу").
Позивач стверджує, що 15.11.2015 року, перебуваючи в зоні проведення антитерористичної операції, під час проходження планового комісійного медичного огляду, зафіксовано погіршення стану здоров`я, про що зазначено у паспорті здоров`я та рекомендоване стаціонарне лікування. У зв`язку із чим в подальшому був направлений на лікування та обстеження до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де перебував в період з 10.12.2015 року по 28.12.2015 року з діагнозами: остеохондроз попереково - крижового відділу хребта. Наслідки операції - мікрохірургічне видалення секвестрованої грижі диску L5 - S1 зліва з ендоскопічною асистенцією, спонділодезу L4 - L5 DІАМ (06.09.12) у вигляді вергеброгенної люмбалгії. Хронічний попереково - крижовий радикуліт, загострення, що підтверджується виписним епікризом №5027/803 від 28.12.2015 року, який був наданий на ВЛК та міститься в матеріалах медичної справи.
Перед звільненням з військової служби пройшов Військово - лікарську комісію та згідно свідоцтва про хворобу № 567/498 від 13.11.2020 року, виданого Госпітальною військово-лікарською комісією Головного військово-медичного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, позивача визнано обмежено придатним до військової служби.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що не погоджується із п.12 свідоцтва, де вказано діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, а саме: Хронічний попереково - крижовий радикуліт, стадія нестійкої ремісії, з розвитком легкого парезу м`язів розгиначів стопи, з незначним порушенням функції. Хронічна вертеброгенна цервікокраналгія, торакалгія, стадія нестійкої ремісії. Обмежений міжхребцевий остеохондроз шийного та попереково - крижового відділів хребта, протрузїї С5 - С6, С4 - С5, L4 - S1. Віддалені насліки перенесеного оперативного втручання (2012); видалення грижі диску L4-L5 справа з встановленням спейсеру DIAM, у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця, наявністю міжосистого спейсеру DІАМ, з незначним порушенням функції. Поліпоз жовчного міхура без клінічних проявів. Атеросклероз аорти, фіброз аортального клапану. Простий короткозорий астигматизм ст. 0,5Д, при гостроті зору з корекцією 1.0, обох очей. Захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача підпункт 6 пункту 4 глави 12 Розділу ІІІ Положення №333 з формулюванням: "Захворювання (поранення, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби", оскільки захворювання позивача у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність до військової служби.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Повноваження Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України визначені Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженим наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №333 від 06 травня 2009 року.
Згідно з пунктом 1 глави 1 Розділу ІІ Положення №333 основними завданнями військово-лікарських комісій Держприкордонслужби є: організація та проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; медичний відбір громадян України для проходження військової служби за контрактом у Держприкордонслужбі; оцінка результатів медичного огляду військовослужбовців, осіб, які є кандидатами на військову службу в Держприкордонслужбі, осіб, які вступають до навчальних закладів Держприкордонслужби, і розроблення пропозицій щодо вдосконалення цієї роботи; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, причинного зв`язку захворювань, поранень, травм контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі; визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби; визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть військовослужбовців Держприкордонслужби; визначення за станом здоров`я можливості проживання за кордоном членів сімей військовослужбовців, які направляються за кордон у довгострокові закордонні відрядження, на навчання, при виїзді останніх за кордон або при переміщенні їх по службі з переїздом в інші регіони України; розроблення методичних рекомендацій до медичного огляду, вимог до стану здоров`я, фізичного розвитку та індивідуальних психофізіологічних особливостей військовослужбовців Держприкордонслужби, кандидатів на військову службу в Держприкордонслужбі, кандидатів до вступу на навчання до ВВНЗ.
Пунктом 2 глави 1 Розділу ІІ Положення №333 передбачено, що для виконання зазначених завдань у Держприкордонслужбі створюються Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), а також постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК).
Відповідно до пункту 2 глави 1 Розділу ІІ Положення №333 ЦВЛК та ВЛК(ЛЛК) приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (далі - довідка ВЛК) (додаток 2), протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (додаток 3). Строк оформлення ВЛК свідоцтва про хворобу становить не більше 5 робочих днів із дня огляду.
Відповідно до положень пунктів 1-6 глави 3 Розділу ІІ Положення №333 з метою проведення медичного огляду у Держприкордонслужбі утворюються: постійно діючі ВЛК (ЛЛК); тимчасово діючі ВЛК. До постійно діючих військово-лікарських комісій відносяться госпітальні (гарнізонні) ВЛК.
На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладаються: проведення медичного огляду, контрольного та повторного оглядів осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; проведення медичного огляду водолазів; ведення книги протоколів засідань ВЛК (ЛЛК) (додаток 4) та здавання її в архів; контроль за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення, строком проведення обстеження; проведення разом із медичними спеціалістами клінічних госпіталів та начальниками служб охорони здоров`я органів Держприкордонслужби, що перебувають у зоні відповідальності закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби, аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо поліпшення стану здоров`я військовослужбовців, їх узагальнення та надання до ЦВЛК.  
Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу ІІІ Положення №333 медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності зокрема військовослужбовців до військової служби.
Пунктом 4 глави 1. Розділу ІІІ Положення №333 передбачено, що постанови ВЛК приймаються на підставі розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 5), таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 6), постанови ЛЛК - на підставі Переліку хвороб, станів та фізичних вад, що визначає ступінь придатності до льотної роботи та льотного навчання у Збройних Силах України (далі - Перелік хвороб) та Пояснення щодо застосування статей Переліку хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до льотної роботи та льотного навчання у Збройних Силах України згідно з додатками 22, 23 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800. Розклад хвороб розроблено відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до пункту 1 глави 11. Розділу ІІІ Положення №333 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. ВЛК при винесенні постанови оцінює висновки лікарів за результатами медичного огляду в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби, документи особи, які характеризують стан її здоров`я, з інших закладів охорони здоров`я (результати обстежень, висновки лікарів і спеціалістів тощо) за наявності, які є додатковими матеріалами для встановлення діагнозу. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні, у разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.
Госпітальна військово-лікарська комісія Головного військово-медичного Клінічного центру Державної прикордонної служби, провела медичний огляд позивача та основі нього та наявної медичної документації прийняла постанову, яка оформлена свідоцтвом про хворобу.
Пунктом 2 глави 11 Розділу ІІІ Положення №333 передбачено, що постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються та переглядаються ЦВЛК. За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Позивач не погодився із постановою ВЛК та оскаржив її до ЦВЛК, за результатами розгляду скарги Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України відмовила позивачу у перегляді висновку ВЛК.
Відповідно до підпунктів 5, 6 пункту 4 глави 12 Розділу ІІІ Положення №333 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: 5) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби;
постанова ВЛК у такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у абзаці другому пункту 4 цієї глави, а також тих, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і визнані учасниками бойових дій, за наявності медичних документів, виданих (складених) у зазначений період, які підтверджують факт виникнення (розвитку) захворювання в період перебування в діючій армії або у складі сил і засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;
зазначена постанова ВЛК приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії, складу сил та засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії або безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;
6) "Захворювання (поранення, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності; у такому самому формулюванні приймаються постанови ВЛК при медичному огляді військовослужбовців за результатами захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
Як встановлено судом, з наданої позивачем медичної документації, перші прояви аномалії розвитку поперекового відділу хребта з`явилися у позивача в 2004 році та супроводжувалися періодами загострення та ремісії починаючи з 2007 року, про що свідчать записи в медичній книжці та паспорті здоров`я позивача (звернення за медичною допомогою починаючи з 2006 року). У вересні 2012 року позивачу було проведено оперативне лікування мікрохірургічне видалення секвестрованої грижі диску (один з проявів дегенеративного захворювання хребта) та встановлення міжостистого спейсеру, у січні 2013 року та червні 2014 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з того ж приводу в відділенні травматології та ортопедії клініки хірургії Головного центру, з об`єктивного статусу відомо, що стан залишався стабільним: колінні та ахіловий рефлекси збережені та симетричні. В березні 2015 року позивач звертався за медичною допомогою амбулаторно з загостренням хронічного попереково-крижового радикуліту та отримав лікування. В грудні 2015 року позивач перебував на плановому стаціонарному лікуванні, як особа яка заходиться під постійним динамічним наглядом. В об`єктивному статусі: колінні та ахіловий рефлекси збережені та симетричні, парезів не було. Незначне порушення функції зафіксовано під час госпіталізації в 2018 році до нейрохірургічного відділення клініки хірургії Головного центру у вигляді незначного зниження ахілового рефлекса з правого боку. У 2019-2020 роках позивач звертався за медичною допомогою до Житомирського обласного центру вертебрології та реабілітації, під час цих госпіталізацій було зафіксовано незначне зниження функції у вигляді легкого парезу м`язів розгиначів стопи.
Згідно з Розкладом хвороб, станів, фізичних вад та пояснень щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5 до Положення №333), для незначного порушення функції хребта характерні рухові та чутливі порушення, які проявляються неповною втратою чутливості в зоні одного невроміра, втратою або зниженням сухожилкового рефлексу, зниженням м`язової сили окремих м`язів кінцівки при загальній компенсації її функції.
Перераховані медичні дані свідчать про перебіг захворювання без прогресування та про те, що захворювання не досягло такого розвитку, що обмежувало придатність або призводило до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби до 2018 року.
Зміна ступеня придатності до військової служби позивача прослідковується в медичних документах з 2018 року, тобто через два роки після перебування в зоні ведення бойових дій.
Даних про зміну ступеня придатності до військової служби в період участі позивача в АТО в складі сил при безпосередньому перебуванні на території її проведення в період з 05.10.2015 року по 25.02.2016 року немає, а отже і відсутні підстави для застосування підпункту 5 пункту 4 глави 12 розділу ІІІ Положення №333 до позивача, оскільки, як уже було зазначено у наведених вище положеннях абзацу 2 підпункту 5 пункту 4 глави 12 Розділу ІІІ Положення №333, постанова ВЛК у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» приймається щодо військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і визнані учасниками бойових дій, за наявності медичних документів, виданих (складених) у зазначений період, які підтверджують факт виникнення (розвитку) захворювання в період перебування в діючій армії або у складі сил і засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно застосовано до позивача підпункт 6 пункту 4 глави 12 Розділу ІІІ Положення №333 з формулюванням: "Захворювання (поранення, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби", оскільки захворювання позивача у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність до військової служби.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Граб Л.С.