Справа № 127/21623/22 
Провадження № 33/801/129/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна  Ю. А.
Доповідач: Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Огородника Володимира Васильовича на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області 23 грудня 2022 року, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гри-вень (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) з позбавленням права керування транс-портними засобами на строк один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 496,20 гривень судового збору.
Не погоджуючись із такою постановою судді суду першої інстанції, захис-ник ОСОБА_1 адвокат Огородник В. В. оскаржує її в апеляційному поряд-ку, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на під-ставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП. Адвокат вважає ос-каржувану постанову необґрунтованою, винесеною за невідповідності матеріа-лам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Одно-часно в апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки у судовому засіданні 23 грудня 2022 року була проголошена лише вступна та резолютивна частини постанови. Наявна у матеріалах справи розписка свідчить про те, що адвокат ознайомлений із ре-зультатом розгляду справи, тоді як копія постанова ним отримана лише 03 січ-ня 2023 року. Крім того, постановою Вінницького апеляційного суду від 17 січ-ня 2023 року його апеляційна скарга була повернута з підстав неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Наразі захисник зазначає, що вказані ним підстави пропуску строку оскарження є поважними, тому він вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, поданої апеляційної скар-ги на постанову суду першої інстанції, суддя апеляційного суду дійшла виснов-ку, що апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.
Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне право-порушення регулюється нормами статті 294 КУпАП. Відповідно до частини другої цієї статті постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаєть-ся апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з днем отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.
Відповідно до статті 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних при-чин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути по-новлений.
Проте, як слідує із матеріалів цієї адміністративної справи, адвокат ОСОБА_2 особисто брав участь у судовому засіданні під час розгляду справи 23 грудня 2022 року. Тобто, адвокат був достеменно обізнаний про винесення судом постанови за наслідками розгляду справи стосовно свого підзахисного. Разом з тим, згідно з відтиском штемпеля вхідної кореспонденції апеляційна скарга подана ОСОБА_3 до суду першої інстанції 19 січня 2023 року, що безсумнівно свідчить про її подання поза межами встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інс-танції в адміністративній справі. Суд має на увазі, що апеляційна скарга на по-станову суду першої інстанції від 23 грудня 2022 року адвокатом Огородником В. В. уже подавалася, однак постановою апеляційного суду від 17 січня 2023 року йому повернута у зв`язку з пропуском ним без поважних причин строку на апеляційне оскарження. 
Таким чином, зважаючи, що адвокат брав участь у судовому засіданні су-ду першої інстанції 23 грудня 2022 року та був обізнаний із результатом її роз-гляду у зазначений день, об`єктивно відсутні законні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження захисником постанови суду першої інстанції. 
Неможливо заперечити, що копію оскаржуваної постанови суду адвокат Огородник В. В. отримав особисто у приміщенні суду першої інстанції 03 січня 2023 року, про що у справі міститься відповідна його розписка на власній заяві. Однак, ця обставина не впливає на поважність причин пропуску адвокатом строку на апеляційне оскарження, адже неотримання копії постанови суду у день її винесення автоматично не продовжує на невизначений термін процесу-альний строк для можливого апеляційного оскарження постанови суду. Крім цього, адвокатом не наводяться причини неотримання ним копії постанови суду у строк, який би дозволяв йому своєчасно підготувати та подати апеляційну скаргу у строк, визначений КУпАП. 
Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративне правопорушення за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сутність цього права. 
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини норми, які регламентують порядок дотримання строків подання скарг, безумовно, перед-бачають підстави для забезпечення належного відправлення правосуддя і до-тримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розра-ховувати на те, що ці норми будуть застосовані ( справа Перетяка та Шере-метьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, параграф 34, Європейський суд з прав людини, від 21 грудня 2010 року ). Сторони у розумінні інтервалу ча-су повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового про-вадження ( див. mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (ухвала), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ). 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Поль-щі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо дос-тупності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі. Безпід-ставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є пору-шенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як пра-вова визначеність ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Не-шев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ). 
Апеляційний суд наголошує, що відмову у поновленні строку на апеляцій-не оскарження у цій справі не можна трактувати як обмеження у доступі до правосуддя, оскільки обставини, що спричинили порушення вказаного строку, не можна вважати об`єктивно непереборними, пов`язаними із дійсними істот-ними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отри-мання тексту судового рішення, подання у встановлений Законом строк скарги на таке рішення у випадку незгоди із ним. У свою чергу поновлення вказаного строку призведе до порушення принципу правової визначеності та права на справедливий суд.
Будь-яких поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції скаржник узагалі не наводить. Апеляційний суд не знаходить причин, що були б об`єктивно непереборними, тобто таких, що не залежали від волевиявлення скаржника, або дійсно були б пов`язані з іс-тотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своє-часне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом.
З урахуванням викладеного, того, що скаржник не був позбавлений права та реальної можливості оскаржити судове рішення у строки, передбачені чин-ним КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінниць-кого міського суду Вінницької області від 23 грудня 2023 року. Відповідно апе-ляційна скарга згідно вимог статті 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала. 
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Скорбуна Романа Анатолійовича ад-воката Огородника Володимира Васильовича про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2022 року в адміністративній справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП - відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Огородника Володимира Васильовича на постанову судді Вінницького місько-го суду Вінницької області від 23 грудня 2022 року повернути йому як особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя 
Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко