УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/11276/13-ц Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П. 
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Шевчук А.М., Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання         Франчука В.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/11276/13-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського Андрія Савелійовича, за участю боржника ОСОБА_2 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2022 року, яка постановлена суддею Маслак В.П. 
встановив:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А.С., в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А.С., яка полягає у невчиненні виконавчих дій, спрямованих на продаж нерухомого майна боржника за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому проваджені по виконанню рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 13 травня 2014 року у справі №296/11276/13-ц та зобов`язати останнього у виконавчому проваджені по виконанню рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 13 травня 2014 року у справі №296/11276/13-ц вчинити виконавчі дії, спрямовані на реалізацію нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди (рішення) органу опіки та піклування.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця повернуто без розгляду.
Постановою Житомирського апеляційного суду 10 січня 2022 року ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2022 року на підставі п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А.С.
26 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про повернення судового збору, в якій просив повернути із державного бюджету 454,00 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення про повернення судового збору.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ухвала від 28 січня 2022 року мотивована тим, що у Корольовського районного суду м. Житомира відсутні підстави для вирішення питання про повернення судового збору за подання апеляційної скарги. Однак, такий висновок районного суду вважає небунтованим, а ухвалу незаконною з огляду на наступне. 
Питання про розподіл судових витрат має вирішувати суд, який прийняв остаточне рішення у справі, тобто у даному випадку Корольовський районний суд м.Житомира під час винесення ухвали від 24 січня 2022 року. Також зазначає, що суд незаконно повернув без розгляду його скаргу на дії державного виконавця, що було підтверджено апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги на вказану ухвалу. Таким чином, оскілки апелянт поніс витрати доводячи незаконність дій суду першої інстанції, тому сплачений судовий збір під час оскарження ухвали про залишення скарги без розгляду повинен бути компенсований. 
Інші учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.
Ухвалами Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2022 року відновлено повністю втрачене судове провадження по справі № 296/11276/13-ц (провадження № 4-с/296/4/22) за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дідківського А.С. та провадження по справі № 296/11276/13-ц (провадження № 2-сз/296/13/22) за заявою ОСОБА_1 про повернення судового збору.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Заявник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року, якою скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду, було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн., відповідно до квитанції про сплату №40860 від 16 грудня 2021 року (а.с.75).
Відмовляючи у задоволенні заяви про повернення судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для повернення судового збору Корольовським районним судом м.Житомира, які визначені Законом України «Про судовий збір», відсутні.
Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі у суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ставка судового збору, чинна на час подання апеляційної скарги на ухвалу суду 01 листопада 2021 року, встановлена підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна скарга подана до суду.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пп.41-42, 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.
Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.
Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь-яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням зазначеного висновку Верховного Суду, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної чи касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
У справі, що переглядається, постановою Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2022 року ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року, якою скаргу  ОСОБА_1  на дії державного виконавця було повернуто без розгляду, скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Отже в апеляційному порядку оскаржувалася ухвала, яка була постановлена із процесуальних питань та перешкоджала подальшому провадженню у справі. Остаточне судове рішення судом апеляційної інстанції у даній справі не ухвалювалось. 
Таким чином, з урахування того, що остаточне рішення по суті спору апеляційним судом не приймалось, у останнього були відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат (повернення судового збору).
У свою чергу, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, прийняв остаточне судове рішення у цій справі, у зв`язку з чим саме районний суд мав повноваження вирішувати питання про повернення судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року.
Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, призвело до постановлення у справі незаконної ухвали, а тому остання підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про повернення судового збору з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити. 
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення. 
Заяву ОСОБА_1  про повернення судового збору задовольнити.
Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн, згідно квитанції №40860 від 16 грудня 2021 року на рахунок UA498999980313101206080006797 ГУК у Житомирській області/ТГ м. Житомир/22030101, код отримувача: 37976485. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 03 лютого 2023 року.

Головуючий Судді