ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/1525/21  Номер провадження 22-ц/814/869/23	Головуючий у 1-й інстанції Кононенко Т.О.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 березня 2021 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У січні 2021 КП «Харківводоканал» звернулось до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 82 756 грн 07 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.12.2020 у розмірі 44 053 грн 18 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по 31.12.2020 у розмірі 32 839 грн 98 коп.; інфляційні втрати - 4 097 грн 88 коп.; 3% річних від простроченої суми - 1 765 грн 03 коп.
В обґрунтування позову зазначається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . 
Відповідачі неналежним чином не виконували зобов`язання з оплати наданих послуг і у підсумку утворилась заборгованість.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 03 березня 2021 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства "Харківводоканал" заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3% річних в розмірі 50 436 грн 24 коп.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства "Харківводоканал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 282,22 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2021 року виправлено помилку в рішенні Московського районного суду м.Харкова від 03 березня 2021 року, вказавши вірно дату винесення: 15 вересня 2021 року. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про стягнення з відповідачів суми заборгованості в рівних частках та відмовити в задоволенні вимог про стягнення з неї та її дочки сум нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції належним чином не повідомив її про день і час слухання справи, не послався на норму Закону, на підставі якої прийняв рішення про солідарне стягнення коштів, або існування самого договору.
При розгляді справи суд першої інстанції не взяв до уваги, що у відповідача ОСОБА_3 є четверо дітей, а у неї одна дочка, яка є інвалідом, а тому вона разом з дочкою не повинна сплачувати кошти за сім`ю ОСОБА_3 , яка не виконує обов`язки по оплаті комунальних послуг.
Звертається увага, що судом не застосовано позовну давність до вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за її заявою. Незрозумілим є також період, за який стягується з відповідача заборгованість, у рішенні суду вказано два періоди: з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року та з 01.01.2018 по 31.12.2017 року, а в резолютивній частині період не визначений.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 
Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 03.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М. 

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою облік нарахувань та оплат здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с.8).
З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 складається з: надання послуг з централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.12.2020 у розмірі 44 053 грн 18 коп.; надання послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по 31.12.2020 у розмірі 32 839 грн 98 коп.(а.с.9-14).
Згідно розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат за три роки, що передували зверненню з позовом до суду, позивачем нараховані такі суми: 
за послуги водовідведення 3% річних - 1 765 грн 03 коп.;
за послуги водовідведення інфляційні втрати - 4 097 грн 88 коп.(а.с.15-20)
Згідно довідки Основ`янського, Слобідського районів абонентної служби по роботі з абонентами фізичними особами Департаменту збуту від 26.05.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані відповідачі у справі, в тому числі ОСОБА_5 , 1996 р.н., ОСОБА_6 2005 р.н., ОСОБА_7 , 2005 р.н., ОСОБА_8 1999 р.н.(а.с.8). 

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, при цьому застосувавши позовну давність.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття1, частина друга статті3, стаття19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.
Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідачем ОСОБА_1 подана заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності (а.с.31).
Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
Матеріали справи підтверджено, що відповідачі не виконували свої обов`язки з оплати послуг водопостачання та водовідведення, які фактично були надані КП «Харківводоканал».
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в межах строку позовної давності є обґрунтованим, однак апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що з рішення суду першої інстанції не зрозуміло, за який саме період проведено стягнення.
Як вбачається з матеріалів справи, КП «Харківводоканал» звернувся до суду з вказаним позовом 29.01.2021 року, тобто у межах трирічного строку давності із відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 29.01.2019 року по 29.01.2021 року, розмір якої становить 31 449 грн 43 коп., з яких 17 660,64 грн заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і 13 788,79 грн заборгованість за послуги з водовідведення.

Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році).
Розрахунок 3% річних за період з 29.01.2019 року по 29.01.2021 року такий:

Дата початку	Кількість днів	Сума боргу	Розмір річних відсотків	Сума 3%	
01.02.2019	31	1105,72	3,00%	2,82	
01.03.2019	30	1105,72	3,00%	2,72	
01.04.2019	31	1154,64	3,00%	2,94	
01.05.2019	30	1159,17	3,00%	2,86	
01.06.2019	31	1252,48	3,00%	3,19	
01.07.2019	31	1252,48	3,00%	3,19	
01.08.2019	30	1236,93	3,00%	3,05	
01.09.2019	31	1252,48	3,00%	3,19	
01.10.2019	30	1247,30	3,00%	3,08	
01.11.2019	31	1252,48	3,00%	3,19	
01.12.2019	31	1252,48	3,00%	3,19	
01.01.2020	29	1252,48	3,00%	2,98	
01.02.2020	31	1523,64	3,00%	3,87	
01.03.2020	30	1551,58	3,00%	3,82	
01.04.2020	31	1551,58	3,00%	3,94	
01.05.2020	30	1551,58	3,00%	3,82	
01.06.2020	31	1105,72	3,00%	3,94	
01.07.2020	31	1502,37	3,00%	3,82	
01.08.2020	30	1366,80	3,00%	3,36	
01.09.2020	31	1551,58	3,00%	3,94	
01.10.2020	30	1551,58	3,00%	3,82	
01.11.2020	31	1551,58	3,00%	3,94	
01.12.2020	31	1551,58	3,00%	3,94	
01.01.2021	  	  	  	  	
Всього	  	31449,43	  	78,63	

Таким чином, 3% річних за період з 29.01.2019 року по 29.01.2021 року становить 78 грн 63 коп.

Згідно з Рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 362-97р, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 01 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.
Оскільки прострочення виконання зобов`язання розраховується з 29.01.2019 року по 29.01.2021 року, то при розрахунку інфляційних втрат беруться індекси інфляції за період з січня 2019 року по лютий 2021 року включно.
Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за відповідний період.
Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу.
Інфляційні втрати за період з 29.01.2019 по 29.01.2021 складає:

Дата початку	Кількість днів	Сума боргу	Індекс інфляції	Загальний відсоток інфляційних втрат	Інфляційні втрати	
01.02.2019	31	1105,72	100,5	1,01	11,06	
01.03.2019	30	1105,72	100,9	1,01	11,06	
01.04.2019	31	1154,64	101,0	1,01	11,55	
01.05.2019	30	1159,17	100,7	1,01	11,59	
01.06.2019	31	1252,48	99,5	0	0	
01.07.2019	31	1252,48	99,4	0	0	
01.08.2019	30	1236,93	99,7	0	0	
01.09.2019	31	1252,48	100,7	1,01	12,52	
01.10.2019	30	1247,30	100,7	1,01	12,47	
01.11.2019	31	1252,48	100,1	1	0	
01.12.2019	31	1252,48	99,8	0	0	
01.01.2020	29	1252,48	100,2	1	0	
01.02.2020	31	1523,64	99,7	0	0	
01.03.2020	30	1551,58	100,8	1,01	15,52	
01.04.2020	31	1551,58	100,8	1,01	15,52	
01.05.2020	30	1551,58	100,3	1	0	
01.06.2020	31	1105,72	100,2	1	0	
01.07.2020	31	1502,37	99,4	0	0	
01.08.2020	30	1366,80	99,8	0	0	
01.09.2020	31	1551,58	100,5	1,01	15,52	
01.10.2020	30	1551,58	101,0	1,01	15.52	
01.11.2020	31	1551,58	101,3	1,01	15,52	
01.12.2020	31	1551,58	100,9	1,01	15,52	
01.01.2021	  	  	  	  	  	
Всього	  	  	  	  	163,37	

Таким чином інфляційні втрати за період з 29.01.2019 по 29.01.2021 року складають 163,37 грн..
Отже, загальна сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення у межах трирічного строку давності (за період з 29.01.2019 року по 29.01.2021 року) з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат складає: 31 449 грн 43 коп. + 78 грн 63 коп. + 163,37 грн.= 31 691 грн. 43 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо фактичного непроживання певних осіб, незалучення до участі у справі в якості відповідачів інших зареєстрованих осіб, а також про відсутність підстав для солідарного стягнення боргу є необгрунтованими виходячи з такого. 
Відповідно ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно ст.7 ч.1 п.6, ч.2 п.11 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; споживач також інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п.1,3 п.29). 
Згідно п.п.7 п.45 Постанови КМУ № 690 від 05.07.2019 року споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.
Умовами п.п.11 п.47 Постанови КМУ № 690 від 05.07.2019 року встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (п.п.14 п.32).
Отже, за змістом наведених спеціальних норм звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із долученням відповідного документа, що підтверджує такий факт. 

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що відповідачі у справі зверталися до позивача із письмовими заявами про фактичне непроживання певних осіб у квартирі. Про право на зменшення вартості отриманих послуг (звільнення від їх оплати) згадується лише після ухвалення у справі рішення.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення скаржника про день і час слухання справи також є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять рекомендоване повідомлення (а.с.27) про отримання 27.02.2021 року ОСОБА_1 ухвали суду від 02.02.2021 року та позовної заяви з додатками, 11.03.2021 року ОСОБА_1 зверталась до місцевого суду з заявою про перехід в загальне провадження і ухвалою судді від 15 березня 2021 року дану заяву залишено без задоволення (а.с.29), 16 березня 2021 року скаржник зверталась до суду з заявою про застосування строків позовної давності (а.с.31). Справа слухалась в порядку спрощеного провадження, де обов`язкова присутність сторін в судовому засіданні не передбачена.

Що стосується заперечень про солідарне стягнення заборгованості, то ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» прямо передбачено, що усі особи, які зареєстровані та/або проживають у помешканні споживача несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати отриманих комунальних послуг (ч.3 ст.9). 
Слід звернути увагу, що ОСОБА_1 , яка була обізнана про спір у суді, про зміст заявлених вимог, не повідомляла суду фактів і не подавала відповідних доказів, про які стверджує в апеляційній скарзі. 

Таким чином, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог про часткове задоволення позову, тобто про стягнення із відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги у межах трирічного строку давності за період з 29.01.2019 року по 29.01.2021 року у сумі 31 691 грн. 43 коп.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Так, з матеріалів справи вбачається, що КП «Харківводоканал», звертаючись до суду з позовом, сплатило 2 102 +168 = 2 270 грн судового збору (а.с.1-2). 
Позовні вимоги задоволено на 38,29 %.
Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути на користь КП «Харківводоканал» 2 270/100 х 38,29 = 869,18 грн, тобто по 217,30 грн з кожного за подачу позивачем позову до суду. 
При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2 270 грн судового збору (а.с.43, 61).
Апеляційна скарга задоволена на 100 - 38,29 = 61,71 %.
Таким чином, ОСОБА_1 має право на стягнення з КП «Харківводоканал» на її користь 2 270/100 Х 61,71= 1 400,82 грн судового збору.
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 217,30 грн, а з КП «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 400,82 грн, то, враховуючи ч.10 ст.141 ЦПК України, з КП «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 1 400,82 - 217,30 = 1 183,52 грн, а також звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати КП «Харківводоканал» частину судового збору.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Позов Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги за період з 29 січня 2019 року по 29 січня 2021 року у сумі 31 691 грн 43 коп., а саме за послуги з централізованого водовідведення - 13 788 грн 79 коп.; за послуги централізованого водопостачання - 17 660 грн 64 коп.; інфляційні втрати - 163 грн 37 коп.; три відсотки річних - 78 грн 63 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у розмірі по 217 грн 30 коп. з кожного.

Стягнути із Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 183,52 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 січня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов