ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Карп`як О.О.

07 березня 2023 року	Львів	Справа № 380/10697/22 пров. № А/857/1934/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року   у справі № 380/10697/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
05.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні Висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;
- зобов`язати Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України документи разом з висновком щодо виплати грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції” № 850 від 21 жовтня 2015 року;
          -зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України, прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ  групи інвалідності, що настала  внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, виходячи із 150 – кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2022р. позов задоволено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Міністерство внутрішніх справ України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2022р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  в період з 25.01.1996р.- 31.12.2013р. проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказом Управління МВС України на Львівській залізниці Міністерства внутрішніх справ України від 26.12.2013р. № 111, позивача  звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 65 п «а» ( за віком).
Військова-лікарська комісія Головного Управління МВС у Львівській області встановила наявність у ОСОБА_1   захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та непридатність до військової служби зі зняттям з військового обліку, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №671 від 17 грудня 2013 року.
17.12.2019р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, до 01 січня 2021 року, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 333216 від 16 грудня 2017 року, яка видана Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр Медико-соціальної експертизи» № 1.
Із змісту довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія 12 ААА № 011295) видно, що ОСОБА_1 встановлено 45 % втрати професійної працездатності по причині захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справи (дата огляду 17 грудня 2019 року).
08.10.2021р Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/13549/21 суд визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Крім того, суд зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України  повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення.
23.02.2022р. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/13549/21, апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 380/13549/21 – без змін. 
ч.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно висновку про призначення одноразової грошової допомоги на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2021р. у справі №380/13549/21 одноразову грошову допомогу призначено позивачу у розмірі 315 300 грн. 00 коп.
20.07.2022р. листом № 19748/15-2022 Міністерство внутрішніх справ України повідомив   ОСОБА_1 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги.
Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги зазначено, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням а саме: представники закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справи до складу комісії не залучалися, а лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ “ТМО МВС України у Львівській області” ОСОБА_1 на МСЕК не направлявся.
ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України “Про міліцію” від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ).
ч.6 ст.23 Закону України “Про міліцію” встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
З 07 листопада 2015 року Закон України “Про міліцію” втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України “Про Національну поліцію” від 02 липня 2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).
В абз.3 п.15 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону “Про Національну поліцію” визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України “Про міліцію”, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”.
Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати ст.23 Закону “Про міліцію”. Зокрема, колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їм інвалідності на підставі цього Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
21.10.2015р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).
Із змісту п.1, п.2 Порядку №850 видно, що порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
В пп.2 п.3 Порядку №850 видно, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до п.7, п.8 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.6 або п.7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
п.9 Порядку №850 визначено, що Міністерство внутрішніх справ  України в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
З аналізу викладених норм Порядку №850 видно, що після надходження передбачених Порядком документів Міністерство внутрішніх справ України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі №822/1579/17.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2021р. у справі №380/13549/21 та на підставі поданих позивачем матеріалів, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області склала та надіслала до МВС України разом з поданими позивачем матеріалами Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , розмір якої до виплати становить 315300,00 грн.
Отже, в даному випадку колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про те, що Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не направляла на адресу Міністерства внутрішніх справ України відповідні документи не відповідає фактичним обставинам справи.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що 20.07.2022р. листом Міністерства внутрішніх справ України «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги» позивача повідомлено, що відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги.
Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги зазначено, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням а саме: представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, а лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ “ТМО МВС України по Львівській області” ОСОБА_1 на МСЕК не направлявся.
При цьому, п.14 Порядку № 850 встановлено вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги.
Так, згідно з вищевказаним пунктом, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Як вірно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п.14 Порядку №850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Підстави, на яку покликався суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства внутрішніх справ України, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, вказана норма не містить.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання органами державної влади своїх функцій щодо залучення представника закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ до складу комісії.
Доводи апелянта про наявність дискреційних повноважень колегія суддів відхиляє, оскільки Верховний Суд, у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15,  зазначив, що дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Однак, в межах спірних правовідносин встановлені підстави саме для зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою ІІІ групою інвалідності захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ позивачу затвердивши висновок про призначення одноразової грошової допомоги, з метою належного відновлення порушеного права останнього.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства внутрішніх справ України діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також,  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року   у справі № 380/10697/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 07.03.2023р