ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 679/685/22
Провадження № 22-ц/4820/80/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

 
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 679/685/22 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 вересня 2022 року (суддя Томілін О.М.).
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
В обґрунтуванні позову зазначала, що з 01 жовтня 1994 року по 18 липня 2011 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказує, що син зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,в студентському гуртожитку, але у вільний від навчання час проживає з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на повному її утриманні.
Зазначає, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу факультету фізичної терапії та ерготерапії Львівського державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського денної форми навчання, на контрактній основі з 19 серпня 2021 року. Навчання є платним і стипендія не нараховується, за 2021-2022 роки ОСОБА_1 сплатила кошти в сумі 23 919 грн.
Посилається на те, що відповідач працює оператором СВО хімцеху Відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» і отримує заробітну плату в розмірі понад 20 000 грн на місяць, та є платоспроможним, а її доходів недостатньо для утримання сина і оплати за навчання.
Звертаючись до суду з позовом, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) у період з моменту досягнення сином повноліття та до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде навчатися.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 30 червня 2022 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В задоволенні решти вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 992,40 грн судового збору в дохід держави.
Додатковим рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4931,36 грн.
Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції віж 13.09.2022, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) з моменту досягнення сином повноліття та до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, та стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 7 400 грн. Посилається на порушення судом норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що батьки відповідача перебувають на його утриманні. Оскільки відповідач не надав суду належних та достатніх доказів, що має на утриманні батьків похилого віку та поніс витрати на лікування свого батька. А надані суду докази подані з порушенням процесуального строку, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Вказує, що суд першої інстанції помилково відмовив позивачці у стягнення аліментів за минулий час, адже вона просила стягнути аліменти з моменту досягнення сином повноліття, тобто з 12.02.2022 року до досягнення ним 23-річного віку, однак у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, питання стягнення аліментів відійшло на другий план. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на порушення норм процесуального права відповідачем при подані до суду заперечення на відповідь на відзив, а також не мотивував відмову у розподілі судових витрат на правничу допомогу заявлених позивачкою.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14). 
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 липня 2011 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 16).
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 квітня 2011 року у справі №2-393/11/2211 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до його повноліття (а.с. 17).
Згідно з довідкою №004 від 17.02.2022,  ОСОБА_3  є студентом 1 курсу факультету фізичної терапії та ерготерапії Львівського державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського (а.с.23).
Відповідно до договору про навчання у ЛДУФК ім. І. Боберського №18т-168 від 19 серпня 2021 року,  ОСОБА_3 навчається за рахунок коштів фізичних осіб. Строк навчання визначено до 01 липня 2027 року (а.с.18-22).
ОСОБА_1 оплачено надання освітніх послуг за вказаним договором, що підтверджується квитанціями №5 від 04.09.2021 та № 26 від 02.02.2022, в загальній сумі 23800 грн (а.с.24, 25).
Згідно з довідкою, виданою ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 25 серпня 2022 року ОСОБА_2 працює оператором спецводоочищення у ВП Хмельницька АЕС ДП «НАЕК «Енергоатом», загальна сума його доходу за період з серпня 2021 по липень 2022 року без урахування відрахувань, складає 546 872 грн 43 коп (а.с.64). 
Відповідно до довідки №325 від 25.08.2022, виданої ВП Хмельницька АЕС ДП «НАЕК «Енергоатом», ОСОБА_1 працює техніком енергоремонтного підрозділу ВП Хмельницька АЕС (а.с. 23). 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін досяг повноліття, продовжує навчання в університеті та, відповідно до ст.199 СК України, потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу сину у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, вважаючи цю суму обґрунтованою, достатньою та такою, що відповідає потребам сина.
Такий висновок суду є правильним та ґрунтується на вимогах закону.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Тому, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що встановлених судом першої інстанції аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, не буде достатньо для забезпечення освітньо-навчального, матеріального, побутового, особистісно-культурного аспектів життя та розвитку спільного сина.
Крім того, позивачка не надала належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, які б свідчили про понесення витрат на харчування, одяг, комунальні послуги, кишенькові витрати та необхідність визначення розміру аліментів в заявленому нею розмірі.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, з урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права, позивачка не надала належних та допустимих доказів про вжиття нею заходів щодо отримання аліментів з відповідача за період з 12.02.2022 до 30.06.2022 (дата подачі позову), а також не підтверджено дій останнього, направлених на ухилення від їх сплати.
Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з моменту досягнення сином повноліття та до досягнення ним 23-річного віку.
Встановивши, що ОСОБА_3 не досяг 23 років, продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог статтей 199, 200 СК України, дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 30 червня 2022 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд не вирішив питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не можуть прийматись до уваги, оскільки суд першої інстанції додатковим рішенням від 22 грудня 2022 року стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4931,36 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач                                                        І.В. П`єнта

Судді:                                                                        А.П. Корніюк

О.І. Талалай