УХВАЛА

03 лютого 2023 року 
м. Київ

справа № 380/18154/21
адміністративне провадження № К/990/3633/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суд від 09 вересня 2022 року у справі № 380/18154/21 за адміністративним позовом громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДМС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

УСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України (далі - відповідач, ДМС України), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ДМС України від 11 червня 2021 року № 183-21 про відмову про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання його біженцем.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДМС України у Львівській області.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України від 11 червня 2021 року № 183-21 про відмову п. ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 .
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі № 380/14152/21 скасовано та прийнято постанову, якою позов громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України від 11 червня 2021 року № 183-21 про відмову п. ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`ДМС України повторно прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , з підстав зазначених в мотивувальній частині цієї постанови.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державна міграційна служба України звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
За приписами частини десятої статті 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Однак Суд встановив, що касаційна скарга не підписана особою, яка її подала (немає особистого підпису заявника на оригіналі касаційної скарги). 
Натомість, міститься штамп «паперова копія оригіналу електронного документа», а у графі підпис касаційної скарги міститься напис про засвідчення копії, який складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії та печатки установи.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20 та від 03 червня 2021 року у справі № 9901/82/21, окрім іншого, зазначила, що альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет. 
Подібний висновок був висловлений у постанові Верховного Суду від 31 січня 2023 року у справі №560/7374/21. 
Водночас подана касаційна скарга не містить відомостей про підписання документа електронним цифровим підписом із застосування посиленого сертифікату відкритого ключа та доказів перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на дану касаційну скаргу з використанням підсистеми «Електронний суд», що позбавляє Суд можливості встановити дотримання заявником вимог щодо обов`язкового підписання касаційної скарги особою, яка її подає.
Зазначене свідчить про використання скаржником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою у справі.
Суд звертає увагу відповідача на те, що у разі приведення касаційної скарги у відповідність до положень КАС України, Державна міграційна служба України не позбавлена можливості повторно звернутися до суду касаційної інстанції із такою скаргою.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
За таких обставин касаційна скарга вважається не підписаною, а тому не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню особі, яка її подала.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Ураховуючи викладене та керуючись пунктом 1 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суд від 09 вересня 2022 року у справі № 380/18154/21 за адміністративним позовом громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДМС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя	Л.О. Єресько