ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1145/23 Справа № 201/8860/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидової С.О.  Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
       головуючого                Лаченкової О.В.
       суддів                        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
       при секретарі                Піменовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 
на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року 
по справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:
       В вересні 2022 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява АТ КБ "ПриватБанк" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування поданої заяви АТ КБ "ПриватБанк" зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNCXG800000001 від 04.11.2009 року – 657479,35 грн, а також судовий збір у розмірі 3441,00 грн, а разом – 660920,35 грн. Враховуючи, що рішення суду у даній справі не виконане, позивачу про вищевказане рішення відомо не було (справа розглядалась без участі представника позивача за правилами постановлення заочного рішення), строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, а тому заявник звернувся до суду із вказаною заявою.
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року та прийняти нову ухвалу про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк».
       Відзиви на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.
       Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа №201/8860/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, заочним рішенням від 30 жовтня 2013 року у якій стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNCXG800000001 від 04.11.2009 року – 657479,35 грн, а також судовий збір у розмірі 3441,00 грн, а разом – 660920,35 грн.
       Як визначено у ч.1, 2 ст.127ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
       Відповідно до ч.1-3 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.
       Згідно із ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документу до виконання складає 3 роки з дати набрання рішенням законної сили.
       У відповідності до ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
       Після переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання перебіг строку поновлюється. Час що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
       Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
       Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по даній справі закінчився.
       Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля.
       На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C.G.andOthers v.Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, §39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v.Ukraine», заява №21722/11, §170)).
       Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).
       Стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.
       Стягувач, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами.
       Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.
       Метою ст.433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
       Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незацікавленість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
       При цьому, доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання матеріали справи не містять.
       Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.
       У даному випадку стягувач внаслідок своєї тривалої бездіяльності, яка не була виправдана поважними причинами, не продемонстрував зацікавленості у виконанні рішення суду на свою користь у примусовому порядку, тому боржник відповідно до ст.433 ЦПК України з урахування принципу правової визначеності вправі розраховувати на те, що у такому випадку суд не має поновлювати процесуальний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по даній справі закінчився.
       Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», що про існування рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2013 року позивачу стало відомо через 11 років - у вересні 2022 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що представник банку Литвиненко О.Л., відповідно до журналу судового засідання, брала участь у судових засіданнях 01.07.2013 року (а.с.26), 16.07.2013 року (а.с.31), крім того, згідно із заявою від 13.08.2013 року представник банку Дорофєєв Д.В. ознайомлений з матеріалами справи (а.с.41), також, представники банку повідомлений про розгляд справи, яка призначалась на 06.09.2013 року, 04.10.2013 року та 30.10.2013 року, що підтверджується розписками (а.с.44, 48, а.с.52).
       Крім того, в день ухвалення рішення, 30 жовтня 2013 року представником банку до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська подано заяву про розгляд справи без його участі (а.с.57).
       Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що суд першої інстанції вжив усіх можливих заходів з використанням передбачених нормами процесуальних засобів щодо належного повідомлення позивача, представника позивача про час, місце та дату судового засідання.
       Колегія суддів зауважує, що, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
       Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.
       Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
       Таким чином, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.
       Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», що отримання АТ КБ «ПриватБанк» виконавчого листа поза межами пред`явлення його до виконання по об`єктивній, незалежній від його волі причині є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність позивача про розгляд справи не знайшла свого підтвердження, а звернення через 11 років із зазначеною заявою свідчить про недобросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 375ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"  -залишити без задоволення.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року -залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя                                                        О.В.Лаченкова

       Судді                                                                        В.С.Городнича

                                                                               М.Ю.Петешенкова