ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/3512/21  Номер провадження 22-ц/814/829/23	Головуючий у 1-й інстанції Семіряд І.В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача – Дряниці Ю.В..,
суддів – Пилипчук Л.І., Триголова В.М.. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову та за апеляційною скаргою адвоката Шрамко Ірини Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, визнання недійсним договору поділу майна,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, визнання недійсним договору поділу майна.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 року задоволено заяву адвоката Бєлокриницького Артема Олександровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_3  про забезпечення позову по вказаній цивільній справі.
Заборонено відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , в межах ціни позову 1243273 (один мільйон двісті сорок три тисячі двісті сімдесят три) грн 48 коп.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення частини сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, визнання недійсним договору поділу майна.
Ухвалу оскаржив заявник, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, про задоволення його заяви про скасування заходів забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що місцевим судом не повно досліджені обставини, що мають значення для справи, зокрема той факт, що на момент постановлення ухвали про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 він уже був власником цього нерухомого майна, оскільки він спільно з дружиною уклали з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вказаної квартири.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2021 року залишено без задоволення клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Шрамко І.С. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 року. 
Вказану ухвалу місцевого суду оскаржила заявниця, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права. У доводах скарги посилається на те, що на момент постановлення ухвали про застосування заходів забезпечення позову вона вже не була власницею квартири, на відчуження якої судом накладено арешт.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у доводах якого вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду – без змін. 
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.
Встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 року заяву адвоката Бєлокриницького А.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_3  про забезпечення позову по цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 1\2 частини сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, визнання недійсним договору поділу майна задоволено. 
Заборонено відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 в межах ціни позову 1243273 (один мільйон двісті сорок три тисячі двісті сімдесят три) грн 48 коп.
18 червня 2021 року ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Шрамко І.С. звернулись до суду з заявами про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 15.04.2021 року.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , місцевий суд вказав, що останній не є учасником справи, а отже позбавлений права на подачу заяви про скасування заходів забезпечення позову в силу ч. 1 ст. 158 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.
Як вірно встановлено місцевим судом, відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є учасником справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, визнання недійсним договору поділу майна.
Крім того, як вірно встановлено місцевим судом, ухвала про заборону відчуження спірної квартири постановлена районним судом 15.04.2021, в цей же день ОСОБА_1 придбав спірну квартиру. Тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу інформація щодо накладення обтяження на спірну квартиру до відповідного реєстру внесена ще не була, оскільки суд позбавлений можливості негайно, передати ухвалу для виконання відповідним державним та іншим органам для внесення відповідних записів.
При цьому, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 відчужила спірну квартиру, в момент коли в провадженні суду перебував позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та заява про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги правильність цих висновків місцевого суду не спростовують та зводяться до незгоди апелянта з ухвалою суду та переоцінки доказів на власну користь. 
Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 – адвоката Шрамко І.С. місцевий суд встановив, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира АДРЕСА_1  відчужена на підставі договору купівлі- продажу та на час розгляду справи належить на праві власності ОСОБА_1 , який не є стороною у справі.
При цьому, місцевий суд вважав клопотання ОСОБА_2 належним чином не вмотивованим та заявленим стороною, яка не є власником майна.
Вказаний висновок місцевого суду колегія суддів вважає вірним.
Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову місцевий суд правомірно визначив характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.
Доводи апеляційної скарги щодо вжиття судом заходів забезпечення позову щодо майна, яке не належить відповідачу слід зазначити наступне.
Так, як встановлено судом, договір купівлі-продажу спірної квартири укладено 15.04.2021 року, тобто у день постановлення ухвали про забезпечення позову. З наведеного слідує, що на момент звернення позивача з заявою про забезпечення позову, а також на момент розгляду справи судом квартира ще перебувала у власності відповідача. 
Вказаних обставин відповідачем не спростовано, та не надано доказів, що саме на момент постановлення ухвали спірна квартира уже була відчужена. Отже вказані обставини не можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права. Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегією суддів не встановлено
Керуючисьст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С ТА Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_1  про скасування заходів забезпечення позову та апеляційну скаргу адвоката Шрамко Ірини Сергіївни, яка діє в інтересах  ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року – залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2021 року та ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року – залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:  Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

В.М. Триголов