УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

14 березня 2023 року 

м. Київ

справа № 240/7105/22
адміністративне провадження № К/990/6364/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року (колегія у складі суддів Полотнянка Ю.П., Смілянця Е.С., Драчук Т.О.)
у справі № 240/7105/22
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 

УСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивачка) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФ України в Житомирській області; відповідач), у якому просила:
-          визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати доплати до пенсії у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ); 
-          зобов`язати ГУ ПФ України в Житомирській області провести з 25.08.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на територіях радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 05.09.2022 задовольнив частково позов:
-          визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з 01.01.2022 підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-XII.
-          зобов`язав ГУ ПФ України в Житомирській області з 01.01.2022 здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачки як непрацюючої пенсіонерки, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік;
-          відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 27.01.2023 змінив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.09.2022, в абзаці третьому його резолютивної частини слова «мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік» замінив словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року».

20.02.2023 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 22.02.2023 надійшла до Верховного Суду, в якій, із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2023, залишити в силі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.09.2022.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суд апеляційної інстанції вирішив спір без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18. Позивачка вважає, що після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 вона має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії як непрацююча пенсіонерка, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі 2 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 39 Закону           № 796-ХІІ.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Разом з тим, з огляду на ч. 5 ст. 291 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав:
1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;
2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.

Позивачка покликається на підставу касаційного оскарження, передбачену п. 1 ч. 5 ст. 291 КАС України, не погоджується з визначеною судом апеляційної інстанції розрахунковою величиною для нарахування та виплати її1 підвищення до пенсії з 01.01.2022 - двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18 сформулювала правову позицію, яка зводяться до того, що з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 відновлено право непрацюючих пенсіонерів, які проживають на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, на щомісячне отримання підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону № 796-ХІІ. 
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18 виклала висновок щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при нарахуванні виплат, яка зводиться до того, що " за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом , яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону               № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.".
Надалі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а підтримала такий підхід до застосування положень Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774-VIII), у пункті 88 постанови дійшла висновку, що « Унаслідок уведених Законом № 1774-VIII змін була змінена розрахункова величина з мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум, яка стала застосовуватися для обчислення всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата, а також для обчислення інших платежів та санкцій.».
В іншій постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.".
Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у зразковій справі           № 240/4937/18 не формулювала висновок щодо застосування ст. 39 Закону № 796-ХІІ у зв`язку з набранням чинності Законом № 1774-VІІІ.

Суд апеляційної інстанції розглянув цю справу як типову, врахував при вирішення спору правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18, у поєднанні з правовими позиціями, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18 та від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а, дійшов висновку, що з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018               № 6-р/2018 відновлено право ОСОБА_1 на отримання підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі ст. 39 Закону                   № 796-ХІІ, розрахунковою величиною для обрахунку якого є два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановлено законом на 01 січня календарного року.
Таким чином, у справі, що переглядається, відсутні підстави касаційного оскарження, передбачені  п. 1 ч. 5 ст. 291 КАС України, тому постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022 не може бути предметом касаційного оскарження. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі                       № 240/7105/22.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб