31.01.23
33/812/36/23

Справа № 484/3457/22 Головуючий у першій інстанції Мельничук О.В.
 
Провадження № 33/812/36/23 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
іменем України

31 січня 2023 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Лівінського І.В.,
з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,
за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бабкової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою 
захисника ОСОБА_2 
на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 
         визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою суду, 08 жовтня 2022 року о 21:24 годині в м. Первомайськ, Миколаївської області по вул. Комінтерна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Москвіч 2140», державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків. Згідно з результатами огляду за допомогою спеціального технічного засобу алкотестера «Драгер», вміст алкоголю склав 0,26 %0 , чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. 
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не визнав.
Захисник Бабкова О.С. в судовому засіданні суду першої інстанції просила закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 – адвокат Бабкова О.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду, невідповідність висновків судді обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати, закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду. Суд фактично перейняв на себе обов`язок щодо доведення вини її підзахисного, чим грубо порушив його право на захист.
Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення який складений відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам КУпАП. Протокол був складений раніше, ніж працівниками поліції був встановлений показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, що є недопустимим та порушує норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.
Крім того, відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Водночас, відеозапис який було долучено до вказаного протоколу не містить обов`язкових реквізитів, а саме: дати та часу зйомки, що вказує на те, що запис проводився не нагрудною камерою поліцейського, а іншим приладом. Отже, відеозапис не відповідає Інструкції. А тому, на думку апелянта, такий відеозапис не може вважатись належним та допустимим доказом у справі. 
Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, а тому є недійсним. 
Також апелянт зазначає, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Крім того, всупереч чинного законодавства про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.
Апелянт зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призводить до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.     
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно пункту 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дотримався в повному обсязі вимог статті 280 КУпАП, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090350, 08 жовтня 2022 року о 21:24 годині в м. Первомайськ по вул. Комінтерна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Москвіч 2140», державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків. В поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що «за кермо свого автомобіля не сяде до факту повного витрезвлення». Зі змістом протоколу ознайомився під підпис (а.с.3). 
Роздруківкою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» № 2290, принтер № ARВF 5002, тест № 1623, в якому зазначений результат огляду на стан сп`яніння - показник 0,26%о (проміле), підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. З результатами тестування ОСОБА_1 ознайомився під підпис (а.с.4). 
Також до протоколу про адміністративне правопорушення доданий диск з відеозаписом адміністративного правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Зі змісту акту вбачається, що огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Зазначений результат огляду. Огляд був проведений в присутності двох свідків (а.с.5)
В своїх письмових поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що він вживав різні спиртні напої, які саме не пам`ятає та дійсно прилад «Драгер» показав що в його організмі є алкоголь. Підтвердив факт керування автомобілем після вживання спиртних напоїв. Визнав свою вину (а.с.7)
Відповідно до відеозапису, який був оглянутий в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 погодився на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». За результатами огляду на місці, цифровий показник на спеціальному технічному засобі газоаналізаторі «Драгер» становив 0,26%о (проміле). Огляд проводився в присутності двох свідків. Водій не заперечував щодо результатів огляду. 
Як видно із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 08 жовтня 2022 року він був запрошений працівниками поліції у якості свідка того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, також він був свідком проходження огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу. Результати тесту склали 0,26% проміле (а.с.6). 
Свідок ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях дав аналогічні пояснення.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .
За такого, зміст протоколу про адміністративне правопорушення узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, здійсненому працівником поліції під час вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення.
Безпідставним є твердження захисника про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейським проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, а тому є недійсним.
Так, підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: 
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); 
лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 Інструкції №1452).
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (частина 2 статті 266 КУпАП).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС (пункт 5 Порядку № 1103).
Оскільки ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, відповідає вимогам статті 266 КУпАП та пункту 6 Інструкції № 1452, пункту 5 Порядку № 1103.
Доводи сторони захисту щодо невідповідності часу проведення тестування приладом «Драгер» та часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, не є достатніми для визнання не належним доказом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090350.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених статтею 256 КУпАП, та містить дату і місце його складання, дані про особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто має в собі всі необхідні відомості для вирішення справи і прийняття відповідного процесуального рішення. Даний протокол підписаний як працівником поліції, так і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності без заперечень. 
Жодних пояснень щодо незгоди з діями працівника поліції з приводу незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, під час складання протоколу ОСОБА_1 не викладено.
Отже, помилка у зазначенні часу складання протоколу про адміністративне правопорушення (21-00), враховуючи, що час проведення огляду (21-24) відповідає часу тестування, зазначеному в роздруківці газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» № 2290, тест № 1623, може вважатись опискою, яка не впливає на законність проведених процесуальних дій і не вказує на недопустимість як доказів документів, що складені під час їх проведення. 
До того ж, положення статті 256 КУпАП, якою визначено вимоги до протоколів про адміністративні правопорушення, не містить застережень щодо можливості визнання їх недійсними із зазначених вище підстав. 
Посилання апелянта на те, що відеозапис не містить обов`язкових реквізитів, а саме дати та часу зйомки, що на думку апелянта свідчить про порушення працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), є необґрунтованими, оскільки при проведенні огляду працівниками поліції використовувались інші засоби відеозапису, ніж ті, які зазначені у вказаній Інструкції, що не суперечить вимогам статті 251 КУпАП.
Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
З доводами апеляційної скарги про те, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 і про причину зупинки йому не повідомили, а тому огляд на стан сп`яніння є незаконним, апеляційний суд не погоджується виходячи з наступного.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) у справі «Хан проти Сполученого Королівства», Суд виходив з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.
Отже, хоча в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про обґрунтованість зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , однак враховуючи, що відеозапис проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також застосування під час такого огляду «Drager Alcotest 6810» відповідає нормам національного законодавства України, отримані результати огляду є єдиним доказом проти ОСОБА_1 , підстав піддавати сумніву достовірність цих результатів у суду не має, а отже, зменшується потреба підкріплювати цей доказ ще й іншими, усвідомлюючи небезпеку, яку може становити необґрунтоване визнання неприйнятними вказаних доказів, апеляційний суд вважає, що використання в судовому процесі як доказу результатів зазначеного огляду ОСОБА_1 , не суперечить вимогам, які висуваються частиною 1 статті 6 Конвенції  про захист прав та основних свобод людини  щодо справедливого судового розгляду.
З цих же підстав не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про неврахування судом в оскаржуваній постанові висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, та про недотримання судом практики Європейського суду з прав людини.
Отже, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, ні ОСОБА_1 ні його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. 
За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження. Тому, підстави для  скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні.  
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2022 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                         І.В. Лівінський