Номер провадження: 22-ц/813/2119/23 
Справа № 522/5324/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
                                 суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,
в порядку спрощеного провадження переглянув апеляційну скаргу адвоката Варзієва Тимура Аллановича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Економічний 5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
В С Т А Н О В И В: 
26 березня 2021 року ОСББ «Економічний 5» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та є співвласником багатоквартирного будинку в якому створено ОСББ «Економічний 5».
Відповідно до умов рішення загальних зборів ОСББ «Економічний 5» від 20.07.2019, відповідач повинен був сплатити об`єднанню за період з серпня 2019 року по лютий 2021 року включно, кошти по внесках на витрати на управління багатоквартирним будинком у сумі 9 138,32 грн. За вказаний період часу ОСОБА_1 сплатив лише 1 000 грн. 
Відповідач грошове зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим йому нараховано інфляційні витрати у розмірі 603,88 грн та 3% річних у розмірі 385,96 грн, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивачем було вжито всіх можливих заходів щодо стягнення заборгованості з відповідача, проте останній ухиляється від сплати заборгованості по внесках на витрати на управління багатоквартирним будинком, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду із зазначеним позовом.
Справу розглянуто за відсутності сторін.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року позов задоволено у повному обсязі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року заяву адвоката Варзієва Т.А. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі адвокат Варзієв Т.А. в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
 Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).
На підставі зазначеного, розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
 Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 16 березня 2023 року.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.
У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Згідно із частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;
балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;
виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;
власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;
внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.
 
Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Статтею 19 Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
За змістом статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (далі – Правил) затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів №5 від 14 січня 2009 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Частина 2 статті 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю.
Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2016 було зареєстровано ОСББ «Економічний 5», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 29-30). 
Відповідно до акту про списання багатоквартирного будинку від 28.05.2019 з балансу КП «ЖКС «Фонтанський» в управління (на баланс) ОСББ «Економічний 5» передався багатоквартирний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).
Загальні збори співвласників є вищим органом управління об`єднання, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Згідно із рішенням загальних зборів ОСББ «Економічний 5» від 20.07.2019, питанням №4 був затверджений розмір внеску на витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 6,20 грн за 1 м.кв (а.с. 35).
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та є співвласником багатоквартирного будинку в якому створено ОСББ «Економічний 5». 
Статті  14-15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначають права та обов`язки співвласника.  Зокрема,  співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у мажах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Такі ж обов`язки співвласника зазначені і у Статуті ОСББ «Економічний 5». Розділ 10 п. 2 Статуту ОСББ визначає, що співвласник, зокрема, зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення Статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного та капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені Статутом об`єднання обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватись чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством.
Відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Економічний 5» від 20.07.2019, відповідач повинен був сплатити об`єднанню за період з серпня 2019 року по лютий 2021 року включно, кошти по внесках на витрати на управління багатоквартирним будинком в сумі 9 138,32 грн, проте за вказаний період ним було сплачено 1 000 грн. 
Згідно із довідкою про стан заборгованості за період з 01.08.2019 по 28.02.2021, заборгованість ОСОБА_1 по внесках на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Економічний 5» та вивозу ТПВ становить 8 138,32 грн (а.с. 34-35).
В добровільному порядку відповідач від сплати внесків на витрати на утримання багатоквартирним будинком ухиляється.
Судом першої інстанції також встановлено, що позивачем було вжито заходів по укладенню договору відносин співвласника з ОСББ. Так, Голова правління ОСББ «Економічний 5» неодноразово зверталась до відповідача з вимогою укладення договору, проте будь-які звернення ігноруються. Крім того, ОСББ «Економічний 5» надсилало 2 примірники договору відповідачу шляхом поштового відправлення (а.с. 38). Проте, відповідачем цей факт також було проігноровано, поштове відправлення було повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 39). Таким чином, позивачем було вжито всіх можливих заходів по спонуканню до укладення договору.
Встановивши, що  відповідач, як член об`єднання  багатоквартирного будинку ОСББ «Економічний 5», будучи  зобов`язаним  сплачувати встановлені загальними зборами співвласників внески на утримання будинку, прибудинкової території, свого обов`язку не виконував, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача   ОСОБА_1 заборгованості  по внескам  в сумі 8 138,32 грн, 3% річних – 385,96 грн, інфляційні витрати – 603,88 грн.
Посилання відповідача у апеляційній скарзі на відсутність розрахунку щодо послуг на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкові території не є підставою для відмови в задоволенні позову за недоведеності відповідачем незаконності рішень загальних зборів щодо встановлення розміру витрат, які повинен нести кожен співвласник. Відповідач не довів, що ним не отримувались якісь послуги з утримання будинку, або що вони не надавались. Законодавством встановлено спеціальний порядок оформлення неякісного надання тих чи інших послуг, проте відповідач таких доказів суду не надав.
Факт виконання ОСББ «Економічний 5» своїх обов`язків щодо забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території підтверджено належними доказами та відповідачем не спростовано, в той час, як зазначено вище, в той час, посилання заявника на проведення значних заходів щодо благоустрою прибудинкової території за власний кошт не доведено належними та допустимими доказами. Крім того дані обставини не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо коригування заборгованості за березень 2021 року, оскільки з 11 березня 2021 року по 18 березня 2021 року у квартирі відповідача було відсутнє світло не спростовують наведеного розрахунку, оскільки позивач пред`явив вимогу щодо стягнення втрат на управління багатоквартирним будинком, а не за житлово-комунальні послуги щодо електропостачання квартири. 
Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правова оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, на підставі положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.
Підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.
 У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.
 Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч. 1 п. 1,375,382 -384, 389  ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Варзієва Тимура Аллановича в інтересах  ОСОБА_1 залишити без задоволення, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено: 16 березня 2023 року.

 Судді Одеського апеляційного суду:                                             М.М. Драгомерецький  

                                                                                                             Р.Д. Громік 

                              С.М.Сегеда