ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

           10.01.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/2782/21 
          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузнецова В.О.,
суддів Чередка А.Є., Верхогляд Т.А.,
секретар судового засідання Крицька Я.Б.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" про винесення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну допомогу у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна", м. Запоріжжя, 
до відповідача державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ, в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", Запорізька область, м. Енергодар 
про стягнення 1218166,23 грн
ВСТАНОВИВ:
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2022          апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задоволено частково. Рішення Господарського суду Запорізькоїх області від 26.01.2022 у справі №908/2782/21 змінено, шляхом викладення у наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (69084, м.Запоріжжя, вул.Кольорова, буд.7; поштова адреса: 69014, м.Запоріжжя, а/с 4802; ідентифікаційний код 39380838) 791 290,00 грн (сімсот дев`яносто одна тисяча двісті дев`яносто) грн 00 коп. - основного боргу, 77 491,11 грн (сімдесят сім тисяч чотириста дев`яносто одна) грн 11 коп - 3% річних, 223 637,06 (двісті двадцять три тисячі шістсот тридцять сім) 06 коп -  інфляційних втрат та 17  886,94 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн 94 коп - судового збору. Видати наказ. В частині стягнення 100000,00 грн. основного боргу провадження у справі закрити. В іншій частині позову відмовити».
          Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна"  на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 383,74 грн 
          Товариство з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з заявою про винесення додаткового  рішення про стягнення витрат на професійну допомогу у даній справі.
          Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.12.2022 для розгляду заяви визначена колегія суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.
          Розпорядженням керівника апарату суду від 23.12.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мороза В.Ф., за наслідком якого визначено колегію судді у складі головуючого судді Кузнецова В.О., судді Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.
          Ухвалою апеляційного господарського суду від 23.12.2022 призначено заяву до розгляду на 10.01.2023 на 14 годин 15 хвилин. 
           10.01.2023 сторони наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників, у поданих заявах просять розглянути заяву про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без участі їх представників. 
          Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про винесення додаткового  рішення про стягнення витрат на професійну допомогу у даній справі, колегія суддів враховує таке. 
          За приписами ч.1-3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
          Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
          Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
          Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
          За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
          У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
          Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, у частині 5 наведеної правової норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
          Так, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
          При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
          Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
          Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
          Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7,9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
          У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7,9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.
          У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
          За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
          Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.                               Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
          Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
          Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
          В підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу заявником надано копію акту приймання-передачі наданих послуг від 16.12.2022; копію детального опису робіт (наданих послуг); копію платіжного доручення №1151 від 20.10.2022.
          Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (далі - клієнт) та адвокатським об`єднанням "Хілько" (далі - адвокатське об`єднання) укладено договір №27 про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а  адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій,  що діють в системі судоустрою України. 
          Орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у попередньому (орієнтовному) описі робіт (п.4.1 договору).
          Остаточна вартість та ціна послуг визначається у детальному описі робіт (п.4.2 договору).
          Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг, без врахування часу роботи адвоката (п.4.3 договору).
          Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами.
          Детальний опис робіт (наданих послуг) від 16.12.2022 свідчить про те, що відповідно до договору про надання правової допомоги №27 від 09.09.2021 адвокатом повинні бути надані наступні послуги: відзив на апеляційну скаргу (вартість 5 000,00 грн), судове засідання (2000,00 грн).
           16.12.2022 між сторонам підписано акт приймання-передачі наданих послуг, з якого вбачається, що адвокатським об`єднанням у повному обсязі надано правову допомогу у справі №908/2782/21; вартість послуг адвокатського об`єднання становить 7 000,00 грн.
          Відповідно до платіжного доручення №1151 від 20.10.2022 ТОВ "Елтранс Україна" сплатило адвокатському об`єднанню "Хілько" 5 000,00 грн. за договором про надання правової допомоги №27 від 09.09.2021. 
          У поданому запереченні проти клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу  відповідач вказує, що позивачем не надано розрахунковий документ, що підтверджує здійснення господарської операції між юридичною особою та адвокатським об`єднанням на суму 7 000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач вважає, що вартість наданої правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн значно завищена і необґрунтована, зважаючи на підготовку адвокатом процесуального документу незначної складності та участь в одному судовому засідання, яке тривало лише 20 хвилин.
          За змістом ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
          Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції враховує обставини справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, подані відповідачем докази стосовно розміру понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, а також заперечення позивача  на заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
          Відносно надання адвокатом таких послуг, як складання відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні, колегія суддів вважає, що розмір заявлених до стягнення витрат на ці послуги є надмірним, оскільки позиція позивача по суті спору не змінювалася протягом розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, відзив на апеляційну скаргу аргументований доводами, подібними до тих, що раніше вже були викладені у відповіді на відзив на позовну заяву, наданих суду першої інстанції, судове засідання тривало лише 20 хвилин. Адвокат Хілько А.В., який складав відзив та брав участь у судових засіданнях суду першої  інстанції, вже був обізнаний з фактичними обставинами справи та позицією учасників справи щодо суті спору.
           Крім того, відповідно до статті 263 Господарського процесуального кодексу України подання відзиву на апеляційну скаргу є правом, а не обов`язком учасника справи, яке використовується ним на власний розсуд.
          Встановивши наведені обставини, апеляційний господарський дійшов висновку, що заява відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 3 500,00 грн, оскільки цей розмір судових витрат відповідає як критерію реальності понесення адвокатських витрат, так і критерію розумної необхідності таких витрат.
          Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про необхідність відмовити у задоволенні вимог позивача з посиланням на відсутність доказів здійснення господарської операції між юридичною особою та адвокатським об`єднанням на суму 7 000,00 грн, оскільки за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (аналогічна правова позиція виккладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).
          Керуючись статтями 129, 244, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" про винесення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну допомогу задовольнити частково.
Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (69084, м.Запоріжжя, вул.Кольорова, буд.7; поштова адреса: 69014, м.Запоріжжя, а/с 4802; ідентифікаційний код 39380838) витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) грн.
Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.
У іншій частину заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" про винесення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну допомогу залишити без задоволення.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

          Додаткова постанова складена у повному обсязі 13.01.2023.

          Головуючий суддя                                                   В.О. Кузнецов

          Суддя                                                             Т.А.Верхогляд

          Суддя                                                             А.Є. Чередко