УХВАЛА
22 березня 2023 року 
м. Київ
справа №813/143/18
адміністративне провадження №К/9901/26924/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,   Мельник-Томенко Ж.М,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу про внесення виправлень у судовому рішенні у справі №813/143/18
за адміністративним позовом Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Волинської обласної державної адміністрації (відповідач-1), Володимир-Волинської міської ради (відповідач-2), Управління культури Волинської обласної державної адміністрації (відповідач-3), Відділу культури і туризму виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради (відповідач-4), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, Міністерство закордонних справ України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2018 року Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської обласної державної адміністрації, Володимир-Волинської міської ради, Управління культури Волинської обласної державної адміністрації, Відділу культури і туризму Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, в якому просило суд:
визнати протиправною бездіяльність Волинської обласної державної адміністрації та Володимир-Волинської міської ради щодо невиконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України №604-р від 20.07.1998 «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» в частині п.п. 2, 3, 4 щодо місць давніх поховань у місті Володимир-Волинську, Волинської області; 
визнати протиправною бездіяльність Управління культури Волинської обласної державної адміністрації щодо невиконання п.п. 2, 3, 4, 9 Порядку визначення категорії пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1760 від 27.12.2001; 
визнати протиправною бездіяльність Управління культури Волинської обласної державної адміністрації та Відділу культури і туризму виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради щодо невиконання п. 2 Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013; 
зобов`язати Волинську обласну державну адміністрацію та Володимир-Волинську міську раду виконати вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України №604-р від 20.07.1998 в частині п.п. 2, 3, 4 щодо місць давніх поховань - стародавнього Єврейського кладовища у місті Володимир-Волинському, Волинської області; 
зобов`язати Управління культури Волинської обласної державної адміністрації виконати п.п. 2, 3, 4, 9 Порядку визначення категорії пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
зобов`язати Управління культури Волинської обласної державної адміністрації та Відділ культури і туризму виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради виконати п. 2 Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 позов задоволено повністю.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Представництва Американського об`єднання Комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу відмовлено.
Представництвом Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу було подано касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 у цій справі.
Постановою Верховного Суду від 28 грудня 2021 року касаційну скаргу Представництва Американського об`єднання Комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.
20 березня 2023 року до Верховного Суду від Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу надійшла заява про внесення виправлень у судовому рішенні, в якому позивач просить забезпечити виправлення описки (усунення неточності) у пункті 44 мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у справі № 813/143/18.
Заявник вказує, що у пункті 44 мотивувальної частини зазначеного судового рішення зазначено:
« 44. Пунктами 3 та 4 вказаного Розпорядження встановлено обов`язок, зокрема для обласних державних адміністрацій, щодо проведення роботи з вивчення стану закритих кладовищ та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, а також не допущення проведення будівельних робіт у місцях, де залишилися сліди давніх поховань, та на території закритих кладовищ. Матеріалами справи підтверджується та судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна територія не належить до категорії закритих кладовищ, також матеріали справи свідчать, що на цій території не проводяться будівельні роботи, а тому Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що зазначені пункти Розпорядження №604-р не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, та позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.».
Позивач зазначає, що Представництвом Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу у вищевказаному пункті 44 постанови Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у справі № 813/143/18 виявлено невідповідність тексту у порівнянні з оригінальним текстом пунктів 3 та 4 Додаткових заходів щодо збереження місць поховань у населених пунктах України, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 №604-р (Розпорядження), на зміст яких посилається Суд у пункті 44 вказаної постанови.
Зокрема, як вказує заявник, пунктами 3 та 4 Розпорядження встановлено (визначено) обов`язок не тільки обласних держадміністрацій, але й органів місцевого самоврядування провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження, а також - не допускати проведення будівельних робіт у місцях, де залишилися сліди давніх поховань, та на території закритих кладовищ.
На переконання позивача, така неточність (описка) у пункті 44 постанови Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у справі № 813/143/18 може зумовити (спричинити) помилкове (невідповідне змістові норм матеріального права) трактування (тлумачення) вказаних норм (пунктів 3-4) Розпорядження в інших судових справах.
Вирішуючи питання про можливість задоволення вказаної заяви, Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 356 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням:
а) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу; б) доводів, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та (або) апеляційної інстанції; в) висновків за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд; г) дій, що їх повинні виконати суд першої та (або) апеляційної інстанції у разі скасування судового рішення і передачі справи на новий розгляд.
Питання виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні врегульовані статтею 253 КАС України, згідно частини 1 якої суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.02.2021 у справі №826/4089/16, опискою треба вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Очевидною арифметичною помилкою є порушення правил арифметики при розрахунках завданої шкоди, невиплаченої зарплати тощо.
У постанові від 04.09.2019 у справі № 9901/87/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати змісту судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 10.02.2021 у справі №817/777/16 висловила позицію, що положення статті 253 КАС України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) орфографічна, граматична, пунктуаційна помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Як правило, описка, як мовна помилка, не спотворює текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: помилкове розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів тощо.
Отже, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст, суть судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння).
Як було встановлено, заявник просить виправити допущену на його думку Судом описку (неточності) шляхом зміни пункту 44 мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у цій справі та зазначення її у іншій редакції, що не може вважатись опискою у розумінні вимог статті 253 КАС України та зазначених вище висновків.
Слід зазначити, що використання у пункті 44 вказаної Постанови словосполучення «зокрема для обласних державних адміністрацій» не дає підстав вважати про невірне тлумачення Судом відповідних норм матеріального права або допущення описки (неточності), що зумовлювало б необхідність у її виправленні.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає, що запропонований заявником варіант трактувати окреслене ним виправлення як описку є неприйнятним, позаяк у розумінні статті 253 КАС України викладення пункту 44 постанови Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у цій справі в іншій редакції не є виправленням описки.
З огляду на наведене, вказана заява Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 253, 356 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу про внесення виправлень у судовому рішенні у справі №813/143/18.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк,   
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду