ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4280/22                                                Головуючий суддя І інстанції Кісь Д. П.
Провадження № 33/818/311/23                                        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2023 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Пікарєвої К.К. на постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 03.12.2022 о 22:27 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом « Daewoo Lanos» номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові, по просп. Ново-Баварський, 86, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП ХОР «ОНД» №1717 від 03.12.2022, чим порушив вимоги п. 2.9-А ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Постанову скасувати, а адміністративне провадження закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та відсутності в діях складу адміністративного правопорушення.
Щодо поновлення строку зазначає, що останній день оскарження припадав на вихідний день – 18 лютого 2023 року, а тому апеляційна скарга була подана в перший робочій день – 20 лютого 2023 року.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що дії патрульних поліцейських є незрозумілими, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а тому незрозуміло навіщо було проходити відповідний огляд в медичному закладі.
Не погоджується з належністю висновку Обласного наркологічного диспансеру від 03.12.2022 року, оскільки по перше в цьому висновку є посилання на акт огляду, проте акт не долучений до справи, а по друге у висновку не зазначено показник вмісту алкоголю.
Також не зрозуміло яким способом було встановлено алкогольне сп`яніння – в крові, в сечі чи будь яким іншим способом.
З огляду на такий висновок неможливо встановити, чи перевищував рівень 0,2 проміле чи ні.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено.
Посилання в оскаржуваній постанові на рапорт поліцейського, як на доказ, також є недоречним, оскільки судова практика в України вже з цього приводу містить ряд висновків про те, щ рапорт не може бути основним доказом у справі.
Відеозапис з нагрудних камер не є оригіналом, а є копією на диску, відеозапис не оформлений і не ідентифікований, фрагменти відеозапису не є суцільними та безперервними.

Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу поданою в строк, оскільки дійсно останній день подачі був вихідним днем і апеляційна скарга була подана на наступний робочий день, а тому необхідності поновлювати строк немає.

Щодо неявки сторін в судове засідання необхідно зазначити наступне.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду в призначене судове засідання 21 березня 2023 року ОСОБА_1 та його захисник Пікарєва К.К. не з`явився, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи не подавали, про причини неявки в апеляційний суд не повідомили.
За таких обставин, приходжу до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 3) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 3) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 проходив на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 , чи його захисник до суду не надали.
Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»
На аркуші 7 матеріалів справи міститься направлення на проходження огляду водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а на аркуші 8 міститься відповідний висновок за підписом лікаря.
Висновком встановлено у водія ОСОБА_1 стан алкогольного сп`яніння.
З відеозапису з нагрудних камер поліцейських (а. с. 5-6), чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager», наголошував на тому, що бажає пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
При цьому ОСОБА_1 не заперечував проти того, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, пояснював чому так сталося, повідомляв працівникам поліції про обставини вживання алкоголю.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Таким чином поліцейський діяв в межах закону, направивши ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, де і було встановлено стан алкогольного сп`яніння у водія.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому ці дані вірно покладені судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Що стосується посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу з місця водія, в автомобілі перебував сам, пояснював, що саме він керував транспортним засобом.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки факт керування ним транспортним засобом встановлений судом першої інстанції та зібраними доказами у справі.
Окрім іншого, апелянт навів доводи щодо відсутності у висновку рівня проміле у крові ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції ставиться до таких доводів критично.
Відповідно до вимог Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння лікарем встановлюється діагноз (п. 15 Розділу ІІІ Інструкції). 
В той же час нормативно-правові акти не вимагають зазначення кількості проміле у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, пункт 7, яким визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, міститися у Розділі ІІ Інструкції, який визначає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, а не порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, який проходив ОСОБА_1 і оформлення його результатів, , тобто порядок, на який посилається захисник, не підлягає застосуванню за встановлених обставин.
Таким чином у відповідному висновку зазначено саме діагноз, який встановлюється лікарем за результатами проведеного огляду, а відомості щодо рівня алкоголю в крові зазначаються у відповідному акті медичного огляду особи, який залишається у лікаря.
Отже висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 є належним доказом і складений у відповідності до діючого законодавства.
Решта доводів захисника , висновків суду першої інстанції не спростовують.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Пікарєвої К.К. – залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева