Справа № 302/33/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/266/21, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кавки І. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.03.2021.  
Цією постановою :
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.
З постанови судді від 29.03.2021 вбачається, що 04.01.2021 біля 04 год 10 хв в с. Репинне, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ-210099 д/з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, при цьому на вимогу про зупинку завчасно поданого працівниками поліції проблисковими маячками синьо-червоного кольору службового автомобіля не зупинився та був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі марки «Мітсубіші», чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 ч.1 та ст. 122-2 КУпАП. 
В апеляційній скарзі, поданій захисником-адвокатом Кавкою І. І. в інтересах ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді від 29.03.2021 та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про те, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин справи. Судом залишено поза увагою те, що протоколи про адміністративні правопорушення, не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у відповідній графі відсутні належні відомості про місце складення протоколу, відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в обох протоколах зазначено один і той же час вчинення адміністративних правопорушень, також судом залишився недослідженим і відеозапис про який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім того, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, 

-2-

наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015, оскільки особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення жодних дій на встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не проводилось, як не проводився його огляду у встановленому законом порядку, що вказує на незаконність дій працівників поліції щодо направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Наявне у справі направлення водія на огляд на стан сп`яніння складене на бланку неналежного зразка, оскільки в ньому зазначено про направлення до Міжгірської районної лікарні, якої станом на день складення протоколу не існувало. Неналежний бланк акту медичного огляду, на думку захисника, використав і лікар, заповнивши форму, яка втратила чинність. Окрім того вказує на те, що протоколи про адміністративні правопорушення складено о 04 год 40 хв, при цьому в цей же час ОСОБА_1 перебував на огляді в закладі охорони здоров`я, тобто в зовсім в іншому місці, також у висновку щодо результатів огляду на стан сп`яніння зазначено про дату його складання 04.01.2020 та в журналі реєстрації медичних оглядів наявний запис № 148 від 04.01.2020 з прізвищем освідуваної особи - ОСОБА_3 . Окрім іншого, вважає, що згідно даних, надісланих на адвокатський запит, відсутні дані про проходження лікарем ОСОБА_4 тематичного удосконалення стосовно огляду водіїв щодо виявлення стану сп`яніння. 
       Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та його захисник-адвокат Кавка І. І.  на розгляд справи  щодо  ОСОБА_1  не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кавки І. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
       Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 біля 04 год 10 хв в с. Репинне, керував автомобілем марки ВАЗ-210099 д/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, при цьому на вимогу про зупинку завчасно поданого працівниками поліції сигналу проблисковими маячками синьо-червоного кольору службового автомобіля не зупинився та був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі марки «Мітсубіші», чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 та ст. 122-2 КУпАП. 
На переконання  апеляційного суду,  висновок суду першої інстанції   про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, відповідно до якої адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних силах України про зупинку транспортного засобу, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 088607 від 04.01.2021, в якому містяться пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення, із яких вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився, оскільки злякався, на увімкнені сині з червоними проблисковими маячки та спеціальний звуковий сигнал, не реагував та продовжував рух, переслідувався патрульним автомобілем та був зупинений в с. Репинне. 
З огляду на обставини, які передували зупинці працівниками поліції  транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , встановлені під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а саме, у  невиконанні водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, повністю доведена.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор СРПП №1 Міжгірського ВП Хустського РВП ГУ НП в Закарпатській області Гойчук В. Ю. був упереджений при складанні протоколу, і що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП, а тому твердження захисника Кавки І. І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і такі відхиляються. 
Крім того, відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-4-

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від серії ДПР 18 № 087900 від 04.01.2021, зміст якого, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 04.01.2021 біля 04 год 10 хв в с. Репинне, керував автомобілем марки ВАЗ-210099 д/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З висновку № 1 лікаря КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня» ОСОБА_4 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому вміст алкоголю у видихуваному повітрі становив 1,56 проміле. 
Цей висновок не суперечить вимогам як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника Кавки І. І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені  докази  є  допустимими, належними  і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським – інспектором СРПП № 1 Міжгірського ВП Хустського РВП ГУ НП в Закарпатській області Гойчуком В. Ю. законодавства при 
-5-

складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення  серії ДПР 18 № ДПР 18 № 087900 від 04.01.2021 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. 
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.
Доводи захисника про те, що у матеріалах справи направлення на огляд в заклад охорони здоров`я виконано на недійсному бланку, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки зазначення у ньому назви медичного закладу – Міжгірська РЛ, правонаступником якої є КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня», де власне і проводився огляд водія ОСОБА_1 , не є беззаперечним доказом порушення з боку працівників поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності в протоколі та матеріалах справи даних про проходження огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, або відмови від його проходження, то до матеріалів провадження дійсно не додано акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд водія на місці зупинки не проводився у зв`язку із відмовою водія від проходження такого огляду у присутності свідків.
Разом з тим вказана обставина може підтвердити лише доводи апеляційної скарги з приводу того, що на місці зупинки працівниками поліції водію проходження огляду не було запропоновано, але не спростовує той факт, що огляд водія за його згодою було проведено у спеціалізованому медичному закладі.
Також є частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу того, що працівниками поліції не було в повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але висновків суду, наведених в оскаржуваній постанові вони не спростовують з огляду на таке.
Матеріали провадження дійсно не містять відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці його зупинки, того що він відмовився від проходження такого огляду, або був не згідний з результатами його проведення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не відмовився від проходження такого огляду в спеціалізованому медичному закладі та пройшов його.
Даних з приводу оскарження дій працівників поліції у порядку ст. 267 КУпАП з приводу недотримання ними вказаної процедури та підстав, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційному суду не надано.
Системний аналіз положень ст. 266 КУпАП вказує на те, що огляд водія в спеціалізованому медичному закладі проводиться в разі незгоди водія з проведенням такого огляду поліцейськими, або у разі незгоди із результатами його проведення поліцейськими.

-6-

Отже, законодавець передбачив додаткові гарантії для особи бути оглянутою в спеціалізованому медичному закладі фаховим спеціалістом, пройти додаткові медичні обстеження в разі, якщо особа не довіряє проведення такого огляду працівниками поліції із застосуванням спеціального технічного засобу або незгодна із його результатами.
Тобто результатами огляду, проведеного у спеціалізованому медичному закладі, можливо спростувати результати огляду, проведеного на місці зупинки.
З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що неповне дотримання працівниками поліції процедури направлення особи до спеціалізованого медичного закладу в даному випадку не є підставою для визнання недопустимим доказом безпосередньо висновку щодо результатів медичного огляду, який було за згодою водія проведено у спеціалізованому медичному закладі.
Що стосується доводів апеляційної скарги про недійсність результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння через невірне зазначення дати складення 04.01.2020, то такі хоч і мають місце, однак не впливають на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки як зазначено у висновку точний час і дата огляду водія ОСОБА_1 04.01.2021 о 4 год 40 хв, що повністю узгоджується з даними долученої до апеляційної скарги копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1, в якому окрім іншого, також зазначено про те, що точним часом і датою огляду ОСОБА_1 є 04.01.2021 о 4 год 40 хв, що в свою чергу співвідносить з фактичними обставинами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення.
Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження в справі посилання захисника на те, що огляд здійснено лікарем, який не пройшов у встановленому порядку тематичного удосконалення для наявності повноважень для здійснення огляду на стан сп`яніння виходячи з наступного.
Згідно інформації, яка міститься у додатку до повідомлення в. о. генерального директора КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня» від 15.03.2021 вбачається, що лікар ОСОБА_4 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , пройшла тематичне удосконалення за програмою діагностика станів сп`яніння. 
Враховуючи зазначене, зважаючи на вимоги ст. 266 КУпАП, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1 від 04.01.2021 є належним та допустимим доказом.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в межах розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, суд позбавлений можливості надавати будь-яку іншу оцінку професійній відповідності лікаря, який здійснював огляд водія на стан сп`яніння. У разі наявності в учасників судового розгляду сумнівів в законності та правомірності його дій, вони не позбавлені можливості оскаржити такі дії зазначеного лікаря чи медичного закладу у встановленому законом порядку за межами розгляду даної справи.
  Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених місцевим судом обставин подій, які були предметом оцінки в суді першої інстанції.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним 
-7-

обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені  докази  є  допустимими, належними  і достатніми для підтвердження висновків  суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних  правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Кавки І. І. в інтересах ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
       На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Кавки І. І. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Адміністративне стягнення за ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.
Також суддею дотримані вимоги ст. 36 КУпАП при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень. 
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Кавки І. І., подана в інтересах ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката   Кавки І. І.  в інтересах ОСОБА_1   залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.03.2021 щодо ОСОБА_5 ,-без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя