УХВАЛА

01 лютого 2023 року 
м. Київ 
справа № 420/21394/21
адміністративне провадження № К/990/2714/23  

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №420/21394/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій щодо відмови здійснити перерахунок грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: 
1) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо:
- відмови здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року;
- відмови здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільнені у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- відмови здійснити перерахунок виплат здійснених при його звільнені, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року №165, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року;
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 :
- здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року (враховуючи грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021 роки та матеріальну допомогу за 2020, 2021 роки), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- виплатити різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року (враховуючи грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021 роки та матеріальну допомогу за 2020, 2021 роки) у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільнені, виплаченої у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою одноразовою грошовою допомогою при звільнені у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- здійснити перерахунок виплат, здійснених при звільнені, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року №165, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року;
- виплатити різницю між перерахованими та фактично виплаченими виплатами, здійснених при звільнені, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року №165, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 1 січня 2021 року;
- видати довідку «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій» для обчислення пенсії за період 01 вересня 2019 року по 30 серпня 2021 року, з урахуванням перерахованого грошового забезпечення за період 29 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року;
- видати грошовий атестат з урахуванням всіх зазначених змін у грошовому забезпечені та проведенням перерахованих виплат.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року - скасовано.
Прийнято постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії щодо відмови здійснити перерахунок грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо:
- відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року;
- відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільнені у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок виплат, здійснених при звільнені, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року №165, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 :
- здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року враховуючи грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021 роки та матеріальну допомогу за 2020, 2021 роки для вирішення соціально-побутових питань, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 01 вересня 2021 року враховуючи грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021 роки та матеріальну допомогу за 2020, 2021 роки для вирішення соціально-побутових питань у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільнені, виплаченої ОСОБА_1 , у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованою та фактично виплаченою одноразовою грошовою допомогою при звільнені у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- здійснити перерахунок виплат, здійснених ОСОБА_1 при звільнені, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року №165, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року;
- виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованими та фактично виплаченими при звільнені коштами, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року №165, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови КМУ №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року.
В решті позову відмовлено.
18 січня 2023 року військова частина НОМЕР_1 повторно засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року. 
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Із змісту оскаржуваної постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року вбачається, що військова частина НОМЕР_1 , не брала участі у розгляді справи. 
Частиною шостою статті 328 КАС України, визначено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. У разі відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Зі змісту касаційної скарги не випливає, що ця касаційна скарга подається на судове рішення після його перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою скаржника, або що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подає касаційну скаргу.
Отже, скаржником належним чином не обґрунтовано право на подання цієї касаційної скарги.
Окрім цього, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням, передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона не містить посилань на конкретний підпункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження та належних обґрунтувань такого посилання. 
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, про наявність виключної обставини, наведеної у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України). 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено, передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
Зважаючи на те, що скаржнику повернуто касаційну скаргу, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №420/21394/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій щодо відмови здійснити перерахунок грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, у спосіб їх надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                О.В. Кашпур