ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 лютого 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/19937/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року в адміністративній справі № 160/19937/21 (суддя І інстанції – Савченко А.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
-           визнати протиправними дії відповідача щодо не вірного застосування базового місяця грудня 2015 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 14.11.2018;
-          зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, з урахуванням раніше виплачених сум;
-          зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року за період з 01.03.2018 по 14.11.2018, з урахуванням раніше виплачених сум;
-          зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01.01.2016 по день фактичної виплати заборгованості.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року позов задоволений частково, а саме:
-          визнано протиправними дії відповідача щодо застосування базового місяця грудень 2015 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.06.2016 по 28.02.2018 (включно); 
-          зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін – січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум; 
-          зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 жовтня 2021 року. 
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
В обґрунтування скарги зазначив, що Порядок № 1013 визначає що обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Отже, вказаною постановою Уряд фактично запропонував в прудкі 2016 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації. В чинній редакції Порядку № 1078, на відміну від редакції до відсутнє таке поняття як «базовий місяць» для розрахунку індексації, і його застосування до спірних правовідносин, які виникли після безпідставне. Зобов`язання відповідача при розрахунку індексації застосувати січень 2008 року як базовий - безпідставне, оскільки до 15.12.2015 діяв інший механізм визначення та обрахунку індексації. Прийняття підвищення тарифних окладів (стипендій), яке сталося до за 1 або 100 відсотків порушує таку складову верховенства права, як принцип правової визначеності, та суперечить положенням ч. 1 ст. 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У відповідача були відсутні підстави для застосування для обрахунку індексації позивачу січня 2008 року як базового місяця. Посилається на правову позицію викладену апеляційним судом. 
Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
У частині відмови у задоволенні в позові рішення суду не оскаржено.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 від 20 травня 2015 року є учасником бойових дій. (а.с.11-12)
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 28 січня 2022 року за № 162 позивач з 10.10.2013 по 14.11.2018 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . (а.с.36-38)
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.11.2018 № 245 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к», з 14 листопада 2018 року позивач виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 13)
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/8301/21 відповідачем нараховано та 12.10.2021 року зараховано на картковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 4867,45 грн, дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не є спірними між сторонами. (а.с. 14)
Відповідно до з довідки Військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2022 № 163 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з червня 2016 року по лютий 2018 року (включно) року застосовано базовий місяць грудень 2015 року, індексація грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 по 14.11.218 позивачу не нараховувалась і не виплачувалась, що відображено і розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по листопад 2018 року. (а.с. 34)
Позивач, вважаючи протиправним розрахунок індексації грошового забезпечення звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року. З 01.01.2016 по 12.10.2021 відповідач діяв неправомірно, не виплачуючи позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому позивач також має право на виплату суми компенсації втрати частини доходів.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України апеляційний розгляд справи здійснено в межах доводів і вимог апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині задоволення позову.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 103 відсотка).
Відповідно до ст. 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Частиною 2 ст. 6 цього ж Закону встановлено, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (стаття 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з наступними змінами та доповненнями (далі – Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 – 103 відсотки).
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Отже, приписами наведених нормативно-правових актів встановлено, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013 викладено в новій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078, якою в тому числі внесено зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників, та зазначено про застосування з 1 грудня 2015 року:
«Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник».
При цьому, загальне правило визначення базового місяця для нарахування індексації встановлено у п. 5 Порядку № 1078:
«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».
Відповідно до пункту 14 цього Порядку роз`яснення щодо його застосування надає Мінсоцполітики.
Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в такому:
«…обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».
Тобто, з 1 грудня 2015 року змінились правила визначення базового місяця для новоприбулих працівників, в т.ч. і військовослужбовців, і Порядок № 1078 з вказаної дати більше не містив правила, що таким базовим місяцем є місяць прийняття особи на роботу (у спірних правовідносинах – місяць призову на військову службу). Єдиним правилом визначення базового місяця стало таке – базовим для нарахування індексації є місяць підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (військовослужбовець). Іншого правила з 1 грудня 2015 року чинне законодавство не містило.
Враховуючи викладене та наведені у листі роз`яснення, обчислення індексу споживчих цін з 1 грудня 2015 року мало здійснюватися з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає така особа. 
Проте, схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України була затверджена Постановою КМУ від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 1 січня 2008 року.
Листом Міністерства соціальної політики України від 29 грудня 2017 року № 122/0/66-17 підтверджено, що посадові оклади військовослужбовців в останнє підвищувались в січні 2008 року.
Лише після прийняття Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами позивача про наявність підстав для нарахування та виплати індексації позивачу за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року, та щодо січня 2008 року, як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 1 січня 2008 року по 1 березня 2018 року встановлено незмінність посадових окладів військовослужбовців.
Підвищення тарифних ставок (окладів) після 1 січня 2008 року, в тому числі в період перебування позивача на службі, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.
Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 саме січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 1 грудня 2015 року після набуття чинності зазначеними вище змінами до Порядку № 1078, як правильно визначив суд першої інстанції.
При цьому, посилання апелянта на певні рішення апеляційних судів в аналогічних справах є безпідставними, оскільки суперечать приписам ч. 5 ст. 242 КАС України, у зв`язку з чим висновки цих судів не є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді справи, яка переглядається. Жодного преюдиційного значення для вирішення цього спору зазначені позивачем рішення також не мають. 
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 жовтня 2021 року колегя суддів зазначає таке. 
Відповідно до ст. 1 Закону України № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За приписами статті 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, обов`язок нарахування і виплати компенсації законодавцем покладений на установу, якою порушено строки виплати доходу, тобто у спірних відносинах на відповідача, який повинен за наявності підстав виплатити таку компенсацію разом з доходом. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, судовому захисту в адміністративних справах підлягають фактично порушені права, свободи та інтереси особи, а не ті, що ймовірно на думку певної особи можуть бути порушені в майбутньому.
Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів того, що між сторонами існує спір із приводу виплати позивачу грошової компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Крім того, сама позовна заява не містить жодних доводів та правових обґрунтувань її підстав у цій частині, а тому у задоволенні позову у зазначеній частині слід відмовити як передчасно заявленому та такому, що не містить обґрунтувань та підстав позову.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 жовтня 2021 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.
В іншій частині рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому в цій частині підлягає залишенню без змін.
Оскільки розгляд справи здійснений за правилами спрощеного позовного провадження, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 317 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року в адміністративній справі № 160/19937/21 в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 жовтня 2021 року скасувати і в цій частині у задоволенні позову відмовити.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року в адміністративній справі № 160/19937/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
   
Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко