ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/9811/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,        
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року  в адміністративній справі №160/9811/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про  визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-  
ВСТАНОВИВ:
          11.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
          - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у непроведенні перерахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки від 05.08.2021 №22\6-4214-у грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 61% без обмеження ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 01.04.2019 та виплатити пенсію ОСОБА_1 у розмірі 61 % без обмеження її максимального розміру у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі довідки МВС України від 05.08.2021 року № 22\6-4214-у грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, його пенсія повинна бути розрахована в розмірі 61 % від суми грошового забезпечення, яке складалось з 50% за 20 років вислуги, 5% передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» за звільнення за станом здоров`я та 6% за 2 роки вислуги після 20 років служби. Позивач зазначає, що йому протиправно, не нараховано 5% передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» за звільнення за станом здоров`я.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року в задоволенні адміністративного позову – відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
          Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що позивачем заявлено вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру його пенсії максиманою виплатою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
            Відповідно до Довідки ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.07.2011 №2/4-К-38 «Про період проходження служби в органах внутрішніх справ» позивача звільнено з органів внутрішніх справ за ст.64 п.«б» (через хворобу).
         Позивач 11.02.2022 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням 5% від грошового забезпечення, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» за звільнення за вислугу років.
             Відповідач, листом від 20.04.2022 №11805-7883/К-01/8-0400/22, повідомив позивача, що за даними подання про призначення пенсії від 23.03.2009 №83/31371, яке надано ГУ МВС в Дніпропетровській області, позивача звільнено зі служби за п. «б» ст.64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ – в запас через хворобу. У зв`язку з тим, що позивача було звільнено у запас, а не у відставку, право на підвищення пенсії на 5% відсутнє. В листі вказано, що пенсію обчислено за 22 роки вислуги у розмірі 56% від грошового забезпечення. Підстави для проведення перерахунку пенсії у розмірі 61% від грошового забезпечення відстуні.
            Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася за захистом порушеного права до суду.
          Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу в розмірі 56% від грошового забезпечення призначена у відповідності до вимог чинного законодавства. 
          Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить із наступного.
Відповідно до статті 23-1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року за №565-ХІІ (чинного на час призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
За приписами п. "а" статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б" - "д" ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону.
Пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно пункту 62 Положення № 114 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:
а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).
За змістом підпункту "б" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.
Натомість відповідно до підпункту "б" пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.
Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).
          Так, із копії довідки ро період проходження служби в ОВС та копії подання про призначення пенсії, судом встановлено, що ОСОБА_1 10.02.20009 року звільнений з органів внутрішніх справ за ст. 64 п. «б» (через хворобу). (а.с.14)
          Враховуючи положення пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (чинної на час призначення позивачу пенсії), колегія суддів погоджується з висновком суду першої  інстанції, що позивачу, який звільнений в запас, вірно встановлено пенсію у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення + 6 % за два роки служби понад 20 років, оскільки розмір 55 % грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.
   Крім того, за правилами статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції Закону від 23.12.2015 № 900-VIII) пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Водночас з 01 січня 2016 року не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" внесено зміни в пункт "а" статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту "а" частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Як вже зазначалось, позивач звільнений у запас за пунктом 64 "б" (через хворобу)  в 2009 році, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015 на позивача не розповсюджується.
З огляду на зазначене, передбачені статтею 63 Закону №2262-XII підстави для перерахунку раніше призначених пенсій не настали.
      Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05 лютого 2021 року у справі № 1.380.2019.000262,  від 11 березня 2021 року у справі № 1.380.2019.002722, від 13.04.2022 року  у справі №0540/6069/18-а.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Стосовно вимог позивача про протиправне обмеження відповідачем розміру його пенсії десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб станом на 01 січня 2022 року, суд зазначає наступне. 
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем виплачується позивачеві пенсії у розмірі 19340 грн., замість 21992.88 грн., оскільки пенсійний орган застосовує обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для працездатних осіб. 
          Так, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 року було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області копію пенсії справи позивача для умов перевірки вказаних фактів.
          Судом досліджено копію пенсійної справи, та з`ясовано, що з лютого 2022 року розмір пенсії позивача розрахований наступним чином: сума грошового забезпечення для обчислення пенсії визначена на рівні 34450 грн., розмір пенсії : 56% від грошового забезпечення  визначний у розмірі 19292 грн. (34450 грн. х 56%). Обмеження розміру пенсії максимальним розміром – 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб пенсійним органом не застосовано. (а.с  69).
          Отже, матеріалами справи спростовано доводи позивача з приводу того, що розмір його пенсії обмежений максимальним розміром, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
          Суд апеляційної інстанції враховує, що судом першої інстанції прийнято правильне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , разом з тим, в мотивувальній частині рішення не в повній мірі  відображено мотиви з яких виходив суд при відмові в задоволенні позовних вимог.
          Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року в адміністративній справі №160/9811/22 – змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
          В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року в адміністративній справі №160/9811/22 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук