КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/29501/22-п	Головуючий у І інстанції: Смик С.І.	
Провадження №33/824/907/2023		
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   УКРА Ї Н И
 
                23 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Прокопцева Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Не погоджуючись з даним рішенням судді, захисником Прокопцевим С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо дотримання співробітниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений поліцейським з порушенням ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому , протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, а суд у свою чергу, помилково зробив невірний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, як зазначає захисник скаржника Прокопцев С.В. , ОСОБА_1 не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
Також захисник скаржника зазначає про те, що працівники поліції, не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я після того, як ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд на місці за допомогою технічного приладу.
Таким чином, як вважає апелянт, дії працівників поліції не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.
Вказує апелянт і на те, що при огляді на стан алкогольного сп`яніння були відсутні свідки , що свідчить, на думку скаржника, також про порушення процедури.
Заслухавши в режимі відеоконференц зв`язку пояснення захисника Прокопцева С.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею суду першої інстанції під час її розгляду були дотримані.
Зокрема, при розгляді даної справи суддя суду першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №373481 від 17.10.2022р., даними відеозапису із бодікамери 470884, що міститься на DVD-R диску, які долучені до матеріалів справи (а.с.4).
Отже, суддя суду першої інстанції правильно встановила фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, виявлені працівниками поліції 07.10.2022 року у ОСОБА_1 , в розумінні п.п.1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.
Про безпідставність посилань захисника ОСОБА_1 щодо порушення співробітниками патрульної поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду свідчить також відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП , з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються доводи апелянта щодо недотримання співробітниками патрульної поліції процедури проведення відповідного огляду на стан сп`яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ..
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку  про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,  як про те ставиться питання в апеляційній скарзі.
Крім того,Київський апеляційний суд зазначає, що зауважень до протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі.
Посилання захисника скаржника на те, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності в нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі, є безпідставними, оскільки на відеозаписі з нагрудного відео реєстратора інспектора патрульної поліції чітко зафіксована відмова водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження скаржника про відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, що на думку захисника скаржника свідчить про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, є безпідставними, оскільки згідно наявної в матеріалах справи розписки за підписом громадянина ОСОБА_3 (а. с. 2), останній зобов`язався не передавати керування транспортним засобом, особі відносно, якої складено адміністративний протокол ОСОБА_1 , тобто ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом відповідно до вимог ч.1 ст. 266 КУпАП.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1, вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130  КУпАП є  безальтернативною.
За таких обставин, постанова судді Печерський районний суд м. Києва від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну скаргу захисника Прокопцева Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року- без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
            
Суддя                                                                        А.М. Стрижеус