Справа № 755/17847/21                                                   Головуючий 1 інстанція- Марченко М.В.
Провадження № 33/824/3164/2022                                  Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
20 грудня 2022 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року, якою
                                                 ОСОБА_1 , 
                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
                                                мешкає: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Відповідно до вказаної постанови 05 жовтня 2021 року о 15 годині 10 хв.  ОСОБА_1 на вул.Березняківській 24 у м.Києві керував транспортним засобом «Chery Tiggo», реєстраційний номер  НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року адвокат Кузьмін Є.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Скарга мотивована тим, що судом допущено спрощений підхід до розгляду справи. Зокрема,  ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, що потягло порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, зокрема надати
                                                                        -  2  -
суду пояснення, клопотання, представити докази та запросити захисника. Таке є порушенням принципу рівності сторін та його можливості представити свою справу, на чому наголошує ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Авотіньш проти Латвії», Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів», «Беер проти Австрії». Фактично суддя обмежив право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд не звернув увагу, що на порушення вимог закону ОСОБА_1 не було видане направлення на огляд до закладу охорони здоров`я. Працівниками поліції порушено процедуру застосування відеореєстраторів, оскільки не проводилась безперервна відеофіксація обставин виявленого правопорушення, яка здійснена лише епізодично і її хід переривався, що суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, згідно п.5 розділу II якої, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. З відеозапису в  ОСОБА_1 не вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння - тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Відеозапис не містить даних стосовно зупинки автомобіля, підстав і процедуру направлення водія на медичний огляд, на ньому не зафіксована присутність  на місці зупинки транспортного засобу свідків, що знеславлює належність та допустимість відеозапису як доказу винуавтості ОСОБА_1 у вчиненні аддміністративного правопорушення. Суд не звернув уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні  ОСОБА_1 було складено за відсутності двох свідків, що підтверджується відеозаписом і суперечить ч.6 ст.266 КУпАП та п.6 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Суд не застосовав загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Коробов проти України». Матеріали справи не містять доказів, що поліцейські зупинили  ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, або перебування його за кермом.Суд не взяв до уваги факт невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, який після складання протоколу продовжив керуавти автомобілем, що свідчить про невідповідність дій поліцейських положенням ст.266 КУпАП, та свідчать про незаконність постанови. Вважає, що з урахуванням положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та ст.62 Конституції України не можна вважати, що винуватість  ОСОБА_1 доведено поза розумним сумнівом.
Також, адвокатом Кузьміним Є.О. заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на повернення Київським апеляційним судом його попередньої скарги, поданої у встановлений законом строк, начебто як непідписаної ЕЦП, що не відповідає дійсності.
Наведені причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, оскільки захисником надано до скарги відповідні файли щодо підписання поданої у строк первинної апеляційної скарги ЕЦП, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює апелянту строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кузьмін Є.О. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну, а провадження закрити.
Вислухавши  ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що
                                                                        -  2  -
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанову слід скасувати з наступних підстав.
Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). 
Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.
В обгрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 279055 від 05 жовтня 2021 року та відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 05 жовтня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо  ОСОБА_1 .
Однак, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом
                                                                        -  3  -
лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Аналогічні положення містить п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.3 цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановції, а згідно п.4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже за змістом наведених норм умовою проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу є виключно об`єктивна наявність у такого водія ознак сп`яніння, що підтверджується відповідними доказами.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Як вбачається із відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 05 жовтня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення щодо  ОСОБА_1 , останній керував транспортним засобом «Chery Tiggo» і був зупинений працівником поліції з огляду на порушення ним ПДР.
Після зупинки поліцейський підійшов до водія, який сидів за кермом автомобіля, і попросив надати посвідчення водія, техпаспорт і страховку. ОСОБА_2 показав посвідчення і техпаспорт, проте надавати їх поліцейському не став, вказавши, що не зобов`язаний цього робити. Таке викликало роздратування у поліцейського і він почав роз`яснювати ОСОБА_2 , що той має виконувати вимоги поліції, а на запитання останнього «які саме», відповів - «наприклад пройти огляд на стан сп`яніння». На запитання
                                                                        -  4  -
ОСОБА_1 щодо підстав огляду поліцейський відповів, що наприклад він вбачає ознаки наркотичного сп`яніння - тремтіння пальців рук, неадекватну поведінку та  неприродну блідість обличчя і відразу запитав  ОСОБА_1 чи буде той проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, проти чого останній заперечив, пославшись на відсутність цих ознак і явну незаконність поведінки поліцейського. Після чого поліцейським у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, апеляційним судом незаперечно встановлено, що працівник поліції не оглядав ОСОБА_1 на предмет виявлення у останнього ознак наркотичного сп`яніння, в тому числі щодонереагування на світло зіниць очей, які розширені. Водій як сидів за кермом, так  і залишився сидіти на місці водія. Це по-перше.
По-друге, названі на відеозаписі працівником поліції ознаки наркотичного сп`яніння, начебто виявлені ним у ОСОБА_1 , не відповідають ознакам, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення.
І по-третє, вказані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, очевидно не відповідають відеозапису. Так поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським була повністю та цілком адекватною, він чітко розумів запитання, так же чітко та послідовно відповідав на них, а його реакція на висловлювання поліцейського щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння цілком розумна і поміркована та повністю відповідає обстановці, в тому числі ОСОБА_1 уважно вивчив протокол та написав у ньому свої зауваження. А щодо розширених зіниць очей, то таке спростовується відеозаписом, на якому зіниці у ОСОБА_1 не розширені та мають звичний для людини розмір, а щодо нереагування їх на світло, то як вище вказувалося цей тест поліцейським взагалі не проводився.
За таких обставин апеляційний суд вважає переконливими доводи апеляційної скарги щодо упередженого відношення поліцейського до ОСОБА_1 та безпідставності зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, наявність яких об`єктивно не підтверджена.
За відсутності у водія ознак наркотичного сп`яніння вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною та суперечить положенням ст.266 КУпАП, п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (№ 1103 від 17 грудня 2008 року) та п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (№ 1452/735 від 09 листопада 2015 року).
Таким чином, під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що поліцейським у відношенні ОСОБА_1 висунуте безпідставне твердження про наявність у останнього ознак наркотичного сп`яніння, і як наслідок висунуто незакону вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, що виключає підстави для проведення його огляду і не свідчить про вчинення ним правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності до цього передбачних законом підстав.
При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.
Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом»,
                                                                        -  5  -
сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не відповідають закону, не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.
Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив та дав оцінку матеріалам справи, зокрема змісту відеозапису, який є одним з найбільш об`єктивних доказів, та прийшов до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас, апеляційний суд прийшов до висновку, що решта доводів апеляційної скарги необгрунтовані.
Доводи апеляційної скарги про те, що на порушення вимог закону ОСОБА_1 не було видане направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, суперечать п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, згідно якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає  протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Аналогічні положення містить п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, наведені нормативні документи не передбачають видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особі, яка відмовилася від такого огляду. Оскільки ОСОБА_1 відмовися від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, то направлення не складається.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено процедуру застосування відеореєстраторів, оскільки не проводилась безперервна відеофіксація обставин виявленого правопорушення, яка здійснена лише епізодично і її хід переривався, що суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і
                                                                        -  6  -
технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, згідно п.5 розділу II якої, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, апеляційний суд відхиляє як непобгрунтовані.
До матеріалів справи додано відеозапис на якому відображаються події щодо зупинки автомобіля марки «Chery Tiggo», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , його поведінки та відмови від проходження огляду, чого цілком достатньо для прийняття рішення.
Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відео з моменту зупинки.
Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 рокудо протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків порушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Поліцейським долучено до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів. При цьому посилання захисника на непроведення поліцейським безперервної відеофіксації обставин виявленого правопорушення є лише здогадами захисника, які не підтверджені належними доказами, зокрема матеріалами службової перевірки тощо.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів, що поліцейські зупинили  ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, або перебування його за кермом, спростовуються як відеозаписом, так і поясненнями останнього у протоколі про адміністративне правопорушення, де ОСОБА_1 підтвердив як керування транспортним засобом, так і факт його зупинки.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні  ОСОБА_1 було складено за відсутності двох свідків, що підтверджується відеозаписом і суперечить ч.6 ст.266 КУпАП та п.6 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, не грунтуються на законі.
Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено
                                                                        -  7  -
зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч.2 ст.266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків. 
В даній справі до протоколу про адмністративне правопорушення додані докази у вигляді файлів відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, які проводили оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушеннясвідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини  ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КупАП.
Наведені захисником положення Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкції від 09 листопада 2015 року, які вказують на необхідність складання протоколу щодо огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду у присутності двох свідків по-перше, були прийняті виключно на підставі відповідної редакції ч.2 ст.266 КУпАП, яка вказувала на обов`язкову присутність двох свідків під час огляду. 
По-друге, дана норма була змінена Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», а відтак у випадку суперечності між законом  і підзаконним нормативним актом застосовується нормативний акт, який має вищу юридичну силу і яким в даному випадку є закон - ч.2 ст.266 КУпАП.
Згідно ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 рокущодо   ОСОБА_1 скасуванню, а провадження у справі закритттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях   ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Поновити захиснику Кузьміну Євгену Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задоволити частково.
Постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення скасувати,а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                             С.І.Савченко