ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/11472/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
за участю:
                    представника позивача: Целовальніченко Н.Є.,
                    представника відповідача: Грінченко І.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні   в режимі відеоконеренції в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1   
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 05 жовтня  2022 року, (суддя суду першої інстанції Боженко Н.В.), прийняту в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/11472/22  за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
          02 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
          - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), що полягають у відмові згідно з відповіддю відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 01.10.2021 року №34445-29112/Г-01/8-0400/21 - виконати рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-p (II)/2021 шляхом здійснення перерахунку і виплати позивачці ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код): НОМЕР_1 ) з 07.07.2021 року основної пенсії, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильськiй AEC 1 категорії, інваліда 2 групи, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР;
- визнати протиправними дії Відповідача, що полягають у відмові згідно з відповіддю відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 01.10.2021 року №34445-29112/Г-01/8-0400/21 - виконати рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021р № 1-р(ІІ)/2021 шляхом відшкодування Позивачці завданої шкоди, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 01.01.2015р. по 20.09.2017р., а саме, перерахунку та виплати належних Позивачці сум, відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, як інваліду 3 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Відповідача, що полягають у відмові згідно з відповіддю відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області вiд 01.10.2021 року №34445-29112/Г-01/8-0400/21 - виконати рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021р № 1-р(11)/2021 шляхом відшкодування Позивачці завданої шкоду, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 20.09.2017р по 07.07.2021р., а саме, перерахунку та виплати належних Позивачці сум, відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськоп катастрофи" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код): НОМЕР_1 ) з врахуванням проведених виплат, виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021p № 1-р(II)/2021 шляхом перерахунку і виплати з 07.07.2021 року основної пенсії відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року №230/96-ВР, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити на користь Позивачці виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021p № 1-p(II)/2021 шляхом перерахунку і виплати відшкодування завданої шкоди, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 01.01.2015р по 20.09.2017р., а саме, здійснити перерахунок та виплати належних ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код): НОМЕР_1 )сум пенсії (з врахуванням виплачених сум) відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-BP, як інваліду 3 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити на користь Позивачці виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021p № 1- 1/2 шляхом відшкодування завданої шкоди, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 20.09.2017р. по 07.07.2021р., а саме, здійснити перерахунок та виплати належних ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифiкацiйний код): НОМЕР_1 ) сум пенсії (з врахуванням виплачених сум) відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою і перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Вказує, що у позивача правові підстави для розумних сподівань та очікувань від відповідача виникли на підставі того, що рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України) щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи". За наведених обставин, позивач вважає, що має право на обчислення її пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком за період з 01.01.2015 року по 20.09.2017 року (як інваліду 3 групи) та у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за період з 20.09.2017 року по 07.07.2021 року (як інваліду 2 групи), проте відповідач, не зважаючи на прийняття Конституційним Судом України рішення від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021, відмовив у перерахунку пенсії, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року в задоволенні адміністративного позову – відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
          Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову. Позивач також наголошує, що Верховна Рада України та КМУ не привели законодавство у відповідність з Конституцією України та рішенням Конституційного Суду України №1-р (ІІ)/2021 по справі №3-333/2018 (4498/18) з 07.04.2021 року по 07.07.2021 року. Рішення КСУ не було виконане в частині встановлення належного розміру пенсійних виплат. Відтак, відповідач зобов`язаний сплачувати пенсію позивачу у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
          Від відповідача  через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов документ «відповідь на відзив на апеляційну скаргу», який фактично є відзивом на апеляційну скаргу. В порушення вимог ч. 5 ст. 304 КАС України відповідачем не надано до суду доказів направлення копії відзиву на адресу позивача, у зв`язку  з чим, зазначений відзив судом не приймається. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

29 квітня 2021 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією видано позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1) серії НОМЕР_2 .
Відповідно до Виписки із Акту огляду МСЕК до довідки сер. МСЕ-ДНА-01 № 528278 від 27.11.2006 позивачу встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності з 27.11.2006, причина: захворювання, пов`язане з роботою по ЛНА на ЧАЕС.
Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 651164 від 19.09.2017 року позивачу встановлено безстроково ІІ групу інвалідності з 08.09.2017, причина: захворювання, пов`язане з роботою по ЛНА на ЧАЕС.
Відповідно до довідки Серія 12 ААА № 044084 про результати ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
У зв`язку із прийняттям Конституційним Судом вказаного рішення позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою        про перерахунок виплати пенсії та відшкодування завданої шкоди для виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 року № 1-р(11) 2021 року, в якій просила зробити їй перерахунок пенсії за весь час дії частини третьої статті 54 цього закону в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ на підставі вищенаведеного рішення Конституційного Суду України, з врахуванням того, що для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності – 10 мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності- 8 мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності – 6 мінімальних пенсій за віком; повернути суму заборгованості, що виникла внаслідок дії частини третьої статті 54 цього закону в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ, тобто з 01.01.2015 року. З 01.07.2021 року поновити їй виплату у гарантованому державою розмірі пенсії з врахуванням того, що для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, такі пенсії не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності – 10 мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності- 8 мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності – 6 мінімальних пенсій за віком.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 01.10.2021 № 34445-29112/Г-01/8-0400/21 «Про розгляд звернення» повідомило позивачу, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 0107.2021 набрали чинності положення пункту 2 розділу І та пункту 2 розділу ІІ Закону України від 29 червня 2021 року № 1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином, проводити перерахунок пенсії відповідно частини 4 ст. 54 Закону України « Про Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 230/96-ВР в редакції Закону України від 06.06.1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком немає законних підстав. Водночас повідомлено, що відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 1584 у разі якщо в осіб із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також в осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає в осіб з інвалідністю ІІ групи – 80 відсотків розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за попередній рік, таким особам з інвалідністю виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, якої не вистачає до зазначених розмірів. Загальний розмір пенсійної виплати позивачу складає 9733,50 грн., що є більше, ніж розмір пенсії передбачений Законом № 1584, а саме 8272,28 грн. (10340,35*80 %).
          Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у виплаті позивачу пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у даній справі. 
          Суд першої інстанції вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що здійснюючи перерахунок пенсії по інвалідності позивачу, відповідач керувався чинними на момент здійснення відповідного перерахунку нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а отже, дії та рішення відповідача є правомірними.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Основні положення щодо соціального захисту та пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).
Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно статті 54 Закону № 796-XII, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:
по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;
по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;
по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.
Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
28.12.2014 прийнято Закон України № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким текст статті 54 Закону № 796-XII викладено у такій редакції:
"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".
Отже із урахуванням змін внесених Законом № 76-VIII, нормами статті 54 Закону № 796-XII передбачалося, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину 3 статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Також цим рішенням Конституційного Суду України врегульовано строк та спосіб його виконання та передбачено, що частина 3 статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто із 07.07.2021.
Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
У разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина 4 статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України від 06.06.1996 № 230/96-ВР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи":
"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:
по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;
по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;
по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".
29 червня 2021 року Верховною Радою України на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" № 1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021 (далі Закон № 1584-IX).
Розділом 1 пункту 2 Закону № 1584-IX частину третю статті 54 Закону № 796-XII викладено в такій редакції:
"В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:
для I групи інвалідності - 6000 гривень;
для II групи інвалідності - 4800 гривень;
для III групи інвалідності - 3700 гривень;
для дітей з інвалідністю - 3700 гривень";
та доповнено частинами четвертою і п`ятою такого змісту:
"Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України".
Згідно з Прикінцевими положеннями Закону № 1584-IX цей Закон набирає чинності з 1 січня 2022 року, крім пункту 2 розділу I цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 1 липня 2021 року.
Вищевказаний закон є чинним, станом на момент розгляду даної справи, а тому відсутні підстави для застосування норми частини 4 статті 54 Закону № 796-XII, яка б передбачала виплату позивачу пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
З матеріалів пенсійної справи № 912020143753, долученої представником відповідача до адміністративної справи № 160/11472/22 вбачається, що відповідач з 01.07.2021 року перерахував позивачу пенсію, яка становить 9733,50 грн., де: 4800 - розмір пенсії по інвалідності у розм. відш. фактич. збитків; 50,00 грн. - цільова допомога інвалідам війни ІІ-ї групи; 397,00 грн. - додаткова пенсія інвалідам ІІ групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. № 112 п. 5; 741,60 грн. - підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 1854,00 грн.); 3762,30 грн. - державна адресна допомога інваліду війни ІІ-ї групи (до 525 % від 1854 грн.) Пост. № 1381 п. 7.1 (перерахунок пенсії. Версія 1.6.78.1. Дата розрахунку: 16.07.2021), тобто пенсія позивачу виплачується у встановленому Законом №796-XII розмірі, з урахуванням вимог чинного законодавства.
Отже,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що пенсійний орган, обраховуючи песію позивача  діяв на підставі Закону № 796-XII, який є спеціальним законом щодо соціального захисту осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Аргументи позивача про те, що прийняття Закону № 1584-IX не свідчить про виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 року № 1-р(II)/2021, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказаний Закон прийнятий саме на виконання рішення Конституційного Суду України, і цим Законом усунуто недоліки попередньої редакції ст..54 Закону № 796-XII, положення якої стосувалися права КМУ визначати розмір пенсій і які були визнані неконституційними.
Щодо вимог ОСОБА_1 , про зобов`язання відповідача здійснити відшкодування їй матеріальної шкоди у вигляді перерахунку розміру пенсії за період з 01.01.2015 року по 20.09.2017 року суд зазначає наступне.
Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76 VIII від 28.12.2014 внесено зміни, зокрема, і до статей 50 та 54 Закону №796- XII. Закон набрав чинності 01.01.2015.
Згідно із статтею 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Станом на момент виникнення спірних правовідносин (2015 - 2017 роки) положення частини третьої статті 54 Закону №796–XII, у редакції Закону № 76–VIII, неконституційними в установленому порядку не визнавалися.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно із пунктом 11 Порядку № 1210 мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Пунктом 13 Порядку № 1210 встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні.
Пунктом 3 статті 116 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно із бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.
Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанцій про відсутність з боку пенсійного органу протиправної поведінки в частині розрахунку позивачу державної пенсії по інвалідності у розмірі, встановленому постановою Уряду №1210.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №375/1346/16-а, від 16.07.2020 у справі        №385/679/16-а (2-а/385/28/16) та від 15.04.2021 у справі № 373/1978/18.
Одночасно суд враховує, що 07.04.2021 Конституційним Судом України було ухвалено Рішення №1-р(ІІ)/2021, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частину третю статті 54 Закону № 796–XII, у редакції Закону № 76–VIII.
У частині другій Рішення №1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України встановив, що частина третя статті 54 Закону №796–XII, у редакції Закону № 76–VIII, втрачає чинність через три місяці   з дня ухвалення цього Рішення.
Відтак, з огляду на відсутність ретроспективної дії рішення Конституційного Суду України, колегія суддів погоджується приходить до висновку про відсутність правових підстав для виплати позивачу у період з 2015 року по 2017 рік державної пенсії по інвалідності у розмірі, встановленому Законом №796–XII.
Згідно з частиною третьою   статті 152 Конституції України   матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди врегульовано   статтею 22 ЦК України, за змістом якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Отже, поняття "збитки" включає в себе й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, про що обґрунтовано зазначено судами.
Позивач, в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому завдано шкоду у вигляді недоплаченої пенсії, що на думку позивача, і є збитками у вигляді упущеної вигоди.
Велика Палата Верховного Суду в справі №686/23445/17 (постанова від 5 червня 2019 року), розглядаючи спір, який виник з дещо інших правовідносин, однак наслідок визнання прийнятого Верховною Радою України неконституційного акта (закону), чим позивачу було завдано майнової шкоди у вигляді недоотриманої заробітної плати, зробила висновок, що такий спір повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства та зазначила, зокрема, таке.
       “                                        У справі, що розглядається, позивач (обіймав посаду судді на час дії спірних правовідносин) у позовній заяві просив відшкодувати йому збитки, завдані прийняттям неконституційного акта, у вигляді недоплаченої заробітної плати за певний період у 2008 році та компенсації втрати її частини внаслідок несвоєчасної виплати, недоплаченого щомісячного грошового утримання за певний період у 2008 році та компенсації втрати його частини у зв`язку з несвоєчасною виплатою.
Отже, предметом спору є стягнення збитків у вигляді неотриманої частини заробітної плати та щомісячного грошового утримання, які мали бути нараховані позивачу у 2008 році (січень - травень), коли він працював суддею, тобто перебував на публічній службі, а також стягнення компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою.
З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір, який виник між сторонами у справі, стосується проходження позивачем публічної служби, до чого включається і виплата заробітної плати та щомісячного грошового утримання.”
Застосовуючи вказаний висновок Великової палати Верховного Суду до спріних відносин у даній справі суд робить висновк, що незважаючи на заявлені позивачем позовні вимоги, спір у справі виник щодо неотримання позивачем розміру пенсії по інваліденості, які мали бути нараховані, що є спором з приводу дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо перерахунку та виплати соціальних виплат.
Ураховуючи наведені правові позиції Великої Палати Верховного Суду, а також незважаючи на намагання позивача перевести цей спір в площину деліктних правовідносин і відповідного нормативного регулювання, необхідно зазначити, що розглядуваний спір є спором щодо щодо виплати позивачу розміру пенсії по інваліденості, меншому ніж він сподівався.
                   Обране позивачем обґрунтовування позовних вимог у спосіб, притаманний спорам про відшкодування шкоди з наведенням відповідного нормативного регулювання, не змінює суті спірних правовідносин, що виникли між сторонами в цій справі, і підстави їх виникнення, а отже не робить цей спір спором про відшкодування шкоди.
Аналогічних висновків щодо застосування приписів ст. 152 Конституції Україгни дійшов Верховний Суд в постанові від 11.02.2021 року в адміністративній справі 120/2112/19-а. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду – відсутні. 
Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 року в адміністративній справі №160/11472/22 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
          Постанова в повному обсязі складена 14.03.2023 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай