УХВАЛА

14 лютого 2023 року 
м. Київ

справа № 420/11357/21
адміністративне провадження № К/990/3384/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Варламова Микити Михайловича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №420/11357/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - відділ організації несення служби в м. Ізмаїл Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04 червня 2021 року №477 о/с в частині звільнення за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію старшого інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції поновити на службі в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 червня 2021 року по день поновлення на посаді.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.     
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, представник ОСОБА_1 - адвокат Варламов М.М. вп`яте звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до   статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України), надіславши її 24 січня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про необхідність відступлення від висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16, від 24 вересня 2020 року у справі №420/602/19, оскільки правовідносини у цих справах, на переконання скаржника, не є подібними.
Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Разом з тим, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4  статті 328 КАС України.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Проте скаржник не зазначає від яких норм права необхідно відступити та жодним чином не обґрунтовує необхідність відступлення від сформованих висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права у взаємозв`язку із вказаними вище підставами. 
На указане заявнику вже зверталась увага в ухвалах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року та від 30 листопада 2022 року. Однак, скаржником не враховано зауваження Верховного Суду, зроблені у вказаних ухвалах Верховного Суду та повторно подано касаційну скаргу без належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, що свідчить про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги.
Відтак, вказані скаржником підстави касаційного оскарження Суд не може вважати належними.
Інші доводи скаржника зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені   статтею 341 КАС України.
Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З огляду на те, що заявник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути скаржнику, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,  
у х в а л и в:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Варламова Микити Михайловича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №420/11357/21 повернути скаржнику.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.    
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.   
Суддя	О.А. Губська