ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 р.	Справа № 480/5815/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Кролівець П.О.,
представника відповідача Грицика Г.О.,
представника відповідача Дибчинської І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та  Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 06.12.21 по справі № 480/5815/21
за позовом        ОСОБА_1      
до       Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області                      
третя особа      Виконавчий комітет Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області 
про скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку, стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки,
ВСТАНОВИВ:
          Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа: виконавчий комітет Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
          - визнати протиправним та скасувати рішення Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області восьмого скликання дев`ятої сесії від 27.07.2021 «Про внесення змін у рішення Андріяшівської сільської ради від 10.02.2021 «Про збереження середньої заробітної плати»;
          - визнати протиправною бездіяльність Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області щодо не проведення виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку вона отримувала на виборній посаді секретаря Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області на період працевлаштування, згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»;
          - стягнути з Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.01.2021 по 26.05.2021 в сумі 159004,10 грн.;
          - визнати протиправною бездіяльність Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки;
          - стягнути з Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки в сумі 112865,13 грн.
          Рішенням  Сумського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року частково задоволено позов.
          Визнано протиправним та скасовано рішення Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області восьмого скликання дев`ятої сесії від 27.07.2021 про внесення змін у рішення Андріяшівської сільської ради від 10.02.2021 "Про збереження середньої заробітної плати".
          Визнано протиправною бездіяльність Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області щодо не проведення виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку вона отримувала на виборній посаді секретаря Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області на період працевлаштування, згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
          Зобов`язано Андріяшівську сільську раду Роменського району Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.01.2021 по 26.05.2021.
          Визнано протиправною бездіяльність Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки.
          Зобов`язано Андріяшівську сільську раду Роменського району Сумської області (код ЄДРПОУ 04391167) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки.
          У задоволенні інших вимог - відмовлено.
          Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області судовий збір в сумі 908 грн. та 2500 грн. витрат на правову допомогу.
          Не погодившись із  рішенням суду першої інстації, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив останнє скасувати в частині відмови задоволення позовних вимог, прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.
 В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
Також, відповідач,  Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області, не погодившись із  рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021, прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник відповідача, Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі, заперечував проти апеляційної скарги позивача.
          Представник відповідача, Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області, в судовому засіданні апеляційну скаргу Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області підтримав в повному обсязі, заперечував проти апеляційної скарги позивача.
          Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.
          Представник третьої оосби в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
          Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг, додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.           
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 01.07.2005 була прийнята на роботу сторожем та техпрацівником Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області.
          18.12.2006 позивачка обрана секретарем Волошнівської сільської ради згідно рішення Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області від 18.12.2006.
В подальшому ОСОБА_1 неодноразово переобиралася секретарем Волошнівської сільської ради, та працювала на вказаній посаді по 26.11.2020.
Рішенням І сесії VIII скликання Андріяшівської сільської ради Роменського району Сум ської області від 26.11.2020 «Про початок реорганізації Волошнівської сільської ради шляхом приєднання до Андріяшівської сільської ради» розпочато процедуру реорганізації юридичної особи Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області. Визначено, що Анд ріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області з дня набуття повноважень Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.
Згідно з рішенням Андріяшівської сільської ради восьмого скликання від 26.11.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря Волошнівської сільської ради у зв`язку із закінченням строку повноважень на підставі п. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 5 ст. 41 КЗпП України.
26.11.2020 позивачка звернулася до Андріяшівської сільської ради із заявою про збереження середньої заробітної плати протягом шести місяців з дня закінчення повноважень на період працевлаштування, відповідно до статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
          Відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 здійснено виплату середньої заробітної плати листопад та грудень 2020 року за рахунок сільського бюджету Волошнівської сільської ради.
Рішенням 4 сесії VIII скликання Андріяшівської сільської ради від 10.02.2021 «Про збереження середньої заробітної плати» вирішено, зокрема, зберегти за ОСОБА_1 на період працевлаштування, але не більше шести місяців, середню заробітну плату, яку вона одержувала на виборній посаді в сільській раді у зв`язку з закінченням терміну повноважень секретаря Волошнівської сільської ради відповідно до ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
          Позивачка 22.03.2021 подала до Андріяшівської сільської ради заяву, в якій просила виплатити заборговану заробітну плату за січень, лютий 2021 року та забезпечити своєчасну виплату заробітної плати за березень 2021 року.
          Листом від 02.04.2021 №285/05-34 Андріяшівська сільська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що до її трудової книжки було внесено помилковий запис, який не відповідає дійсності та чинному законодавству, що стало підставою для припинення виплат.
Відповідно до рішення Андріяшівської сільської ради від 27.07.2021 внесені зміни до рішення від 10.02.2021 «Про збереження середньої заробітної плати», згідно яких за ОСОБА_1 не зберігалася заробітна плата на період її працевлаштування.
Крім того, згідно відомості невикористаних відпусток працівниками Волошнівської сільської ради, ОСОБА_1 має 147 днів невикористаної відпустки, у зв`язку з чим зверталася до Андріяшівської сільської ради про виплату грошової компенсації за дні невикористаної відпустки.
Проте, відповідач відмовився виплачувати грошову компенсацію за невикористані відпустки, мотивуючи відсутністю первинних документів щодо обліку використання відпусток працівниками Волошнівської сільської ради.
          Вважаючи такі рішення та дії Андріяшівської сільської ради протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
          Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з часткової обгрунтованості позовних вимог.
          Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції,  враховуючи наступне.
          Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.
          Частиною другою ст.6 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у поза робочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.
          За приписами ст. 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
           Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.
          Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право особи на надання, після закінчення її повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади). У той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.
          Отже, якщо колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, він повинен бути працевлаштований на попередній посаді (роботі). Проте, надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постано вах від 07.02.2019 у справі №507/1299/16-а, від 25.10.2019 у справі №345/3102/16-а, від 26.12.2019 у справі №570/3880/16-а.
Судовим розглядом встановлено, що згідно з довідкою сільського голови Волошнівської сільської ради від 25.11.2020 у зв`язку з припиненням діяльності Волошнівської сільської ради в результаті реорганізації немає можливості працевлаштувати секретаря сільської ради ОСОБА_1 у даній сільраді, де вона працювала до обрання її на виборну посаду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області, як правонаступник Волошнівської сільської ради, зобов`язана здійснити виплату позивачці середньої заробітної плати на період її працевлаштування, але не більше шести місяців.
Колегія суддів зауважує, що Андріяшівська сільська рада визнала за собою такий обов`язок, прийнявши рішення від 10.02.2021 "Про збереження середньої заробітної плати" та частково здійснивши відповідні виплати позивачці.
Подальше ухилення відповідача від здійснення виплат позивачці є протиправним, оскільки суперечить вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
          Судова колегія наголошує, що посилання відповідача на помилкові записи у трудовій книжці ОСОБА_1 не можуть слугувати підставами для відмови у виплаті середньої заробітної плати на період її працевлаштування, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення Андріяшівської сільської ради від 27.07.2021 про внесення змін у рішення від 10.02.2021 "Про збереження середньої заробітної плати" є протиправним.
          Щодо позовних вимог про стягнення з Андріяшівської сільської ради на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки в сумі 112865,13 грн., колегія суддів зазначає наступне.
          Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Посадовим особам, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.
           З огляду на відсутність правового врегулювання питання грошової компенсації за невикористані відпустки положеннями Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» при вирішенні спору щодо стягнення грошової компенсації невикористаної частини відпустки за минулі роки підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України (КЗпП України) та Закону України «Про відпустки».
          Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
          Аналогічний зміст має і частина перша статті 83 КЗпП України.
          Отже, у випадку звільнення посадових осіб органів місцевого самоврядування їм виплачується компенсація за всі невикористані дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
          Процедура нарахування середнього заробітку працівника визначається за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Мі ністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
          Судовим розглядом встановлено, що сума грошової компенсації, яку просить стягнути ОСОБА_1 не визнається, тобто оспорюється відповідачем.
          У такому випадку, здійснення розрахунку грошової компенсації за дні невикористаних відпусток є виключною компетенцією роботодавця, у даній справі – відповідача Андріяшівської сільської ради.
          Врахивуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,що належним способом захисту позивачки є визнання протиправною бездіяльність Андріяшівської сільської ради щодо не виплати грошової компенсації за невикористані відпустки та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачці грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки.
Посилання Андріяшівської сільської ради на відсутність первинної документації щодо обліку використання відпусток позивачкою не є підставою для невиплати грошової компенсації, оскільки невикористані дня відпусток Качмарською Н.П. підтверджуються відомістю невикористаних відпусток, підписаною сільським головою та головним бухгалтером Волошнівської сільської ради.
          Судова колегія зауважує, що відповідачем не надано як до суду першої, так і до суду апеляційної інстанції жодного доказу на спростування інформації, що зазначена у вказаній відомості стосовно кількості днів невикористаної відпустки ОСОБА_1 .
          Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.07.2021 про внесення змін у рішення від 10.02.2021 "Про збереження середньої заробітної плати"; визнати протиправною бездіяльність Андріяшівської сільської ради щодо не проведення виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку вона отримувала на виборній посаді секретаря Волошнівської сільської ради на період працевлаштування; зобов`язати Андріяшівську сільську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.01.2021 по 26.05.2021; визнати протиправною бездіяльність Андріяшівської сільської ради щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки; зобов`язати Андріяшівську сільську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки.
           Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн, колегія суддів зазначає наступне.
          Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання правничої допомоги Качмарскою Н.П. був укладений договір про надання правової допомоги від 01.06.2021 (далі по тексту - Договір) з адвокатом Менько Д.Д.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг від 08.06.2021 відповідно до якого ОСОБА_2 були виконані наступні роботи (надані такі послуги): з`ясування обставин справи, ознайомлення з наданими документами, їх аналіз, надання консультації, роз`яснень, узгодження позиції по справі, 01.06,2021 - 0,5 годин робочого часу; аналіз законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, судової практики, визначення правової позиції в справі, 01.26.2021 - 5 годин робочого часу; підготування проекту позову 01.06.2021 - 5 годин робочого часу.
Також позивачем надано квитанцію прибуткового касового ордера від 08.06.2021 №36, відповідно до якої за надання правничої допомоги сума понесених витрат складає 2500 грн.
Таким чином, враховуючи ціну позову, обставини цієї справи та надані позивачем докази в їх сукупності та, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на професійну правничу допомогу в суді першої  інстанції  підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області в розмірі 2500 грн.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позов.
          Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року по справі № 480/5815/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача та відповідача.
          Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
          Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 по справі №480/5815/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  23.01.2023 року