УХВАЛА

09 березня 2023 року 
м. Київ
справа № 160/6107/19
адміністративне провадження № К/990/6229/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) "Славгородський арматурний завод" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області    про    скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2022, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022, ПрАТ "Славгородський арматурний завод" (далі також Товариство) позов задоволено: визнано  протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.06.2019 №0017481401 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним зобов`язанням на 401 312 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - на 100 328 грн; визнано  протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.06.2019  №0017501401 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 390301,11 грн. 
17.02.2023 відповідач направив на адресу Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
ГУ ДПС зазначило підставою касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права (підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК), Міжнародних стандартів фінансової звітності (МСФЗ), параграфу 9 Міжнародних стандартів фінансової звітності (далі - МСБО), застосування норм Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11, замість норм МСФЗ, які відповідно до наказу № 34 від 05.11.2011 застосовуються в обліковій політиці Товариства) за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.
Задовольняючи позов ПрАТ "Славгородський арматурний завод" та скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 13.06.2019 №0017481401 в частині визначення Товариству податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 401312,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 100328 грн, податкове повідомлення-рішення від 13.06.2019 №0017501401 в частині зменшення Товариству  від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 390 301,11 грн, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що кредиторська заборгованість у розмірі 5 608 000 грн, яка обліковувалася Товариством станом на 31.12.2018 як поворотна фінансова допомога за договорами від 05.10.2015 №105 з ТОВ "Завод Спецсталь ГКР", від 20.10.2015 №ПА-079/2015  та від 05.07.2016 №ПА-054/2016 з АТ "Промарматура", є поточною (короткостроковою). У балансі за звітні періоди впродовж 2016-2018 років  поворотна фінансова допомога обліковувалась як поточна за справедливою вартістю. При цьому дохідний підхід як метод оцінки вартості, передбачений параграфом 62 МСФЗ 13 «Оцінка справедливої вартості», не застосовувався, тобто фінансові зобов`язання оцінювались без урахування дисконту. Крім того, становивши, що АТ «Промарматура» належить 53,57% у статутному капіталі ПрАТ «Славгородський арматурний завод» та застосувавши пункт 109 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», суд апеляційної інстанції виснував, що поворотна фінансова допомога, отримана від АТ «Промарматура», не впливає на фінансовий результат Товариства до оподаткування, а враховується безпосередньо у складі іншого додаткового капіталу, адже за своєю суттю є внеском з боку акціонера. 
Оскільки доход у сумі  2  669  035,00 грн від дисконтування заборгованості в розмірі 5 608 000 грн  контролюючий орган нарахував як на суму довгострокової кредиторської заборгованості апеляційний суд визнав таке донарахування неправомірним.
Підстава касаційного оскарження, встановлена пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС, передбачає, що особа, яка звертається з касаційною скаргою, заперечує правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а не правильне встановлення апеляційним судом обставин у справі.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального (та/чи процесуального) права, яку неправильно застосовано (порушено) судом апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку відповідача, така норма повинна застосовуватися.
Разом з тим, ГУ ДПС не зазначає, застосуванню якої норми у подібних правовідносинах  Верховний Суд наразі не зробив висновок, довід в касаційній скарзі, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми Міжнародних стандартів фінансової звітності, позбавлений конкретності, а довід, що суд апеляційної інстанції застосував норми Положення(стандарту) бухгалтерського обліку 11, не відповідає фактичним обставинам. 
ГУ ДПС наводить довід, що МСФЗ, які використовуються Товариством в обліковій політиці, на відміну від національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, передбачають дисконтування не тільки довгострокової, а й поточної заборгованості. Про це Верховний Суд виснував у постанові від 20.01.2022 у цій же справі (справі № 160/6107/19), зазначивши, що залежно від обраного суб`єктом господарювання методу оцінки справедливої вартості з урахуванням особливостей, визначених МСФЗ 13 «Оцінка справедливої вартості», у певних випадках майбутні суми грошового потоку також підлягають дисконтуванню. Застосувавши системний аналіз положень, зокрема  параграфів 5.1.1, 5.2.1, 5.4.2, 5.4.3 розділу 5, параграфу Б5.1.1 додатка А  МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», параграфів 24, 61, 62, Б4, Б11 Додатка Б МСФЗ 13 «Оцінка справедливої вартості», Верховний Суд зазначив, що оціненими за теперішньою вартістю (тобто, з урахуванням дисконту) можуть бути і поточні зобов`язання (в залежності від обраного методу оцінки вартості). Водночас, при обчисленні справедливої вартості довгострокової позики суми майбутнього грошового потоку підлягають обов`язковому дисконтуванню згідно з параграфом Б5.1.1 додатка А МСФЗ 9 «Фінансові інструменти».
Будь-яка підстава касаційного оскарження, передбачена нормами частини четвертої статті 328 КАС, згідно з вимогою пункту 4 частини другої статті 330 КАС означає, зокрема, що підстава касаційного оскарження у касаційній скарзі повинна стосуватися підстав, з яких судом апеляційної інстанції задоволено позов або відмовлено у задоволенні позову.
Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко