П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 569/15758/21
Провадження № 22-ц/4815/245/23

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Левчук О.В.
Час, дата та місце ухвалення рішення суду:
об 11 год. 56 хв. 11 листопада 2022 року
у м. Рівне Рівненської області 
Повний текст складено: 15 листопада 2022 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Майданік В.В.
секретар судового засідання: Крижов В.С.

учасники справи: 
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 ;
відповідач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи" Рівнегаз";
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаззбут" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України";

за участі: ОСОБА_1 та представника відповідача – адвоката Міщенка Миколи Івановича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_9 ,  ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 ,  ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15 ,  ОСОБА_16 ,  ОСОБА_17 ,  ОСОБА_20 ,  ОСОБА_21 ,  ОСОБА_22 ,  ОСОБА_24 ,  ОСОБА_25 ,  ОСОБА_26 ,  ОСОБА_27 ,  ОСОБА_28 ,  ОСОБА_29 ,  ОСОБА_42 ,  ОСОБА_43 ,  ОСОБА_44 ,  ОСОБА_45 ,  ОСОБА_46 ,  ОСОБА_47 ,  ОСОБА_48 ,  ОСОБА_49 та представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" – адвоката Міщенка Миколи Івановича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_49 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаззбут" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"; про захист прав споживачів, зобов`язання нараховувати об`єми спожитого газу за нормами споживання природного газу населенням, зобов`язання привести об`єми природного газу, розподіленого за граничними нормами за попередній період у відповідність до вимог чинного законодавства України та зобов`язання зробити перерахунок плати за розподіл (доставку) природного газу за 2020-2021 роки на підставі перерахованих за нормами споживання об`ємів спожитого газу,
в с т а н о в и в :   
У липні 2021 року в суд звернулися  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (далі – АТ "Рівнегаз" або Оператор газорозподільної системи) про захист прав споживачів, зобов`язання нараховувати газ споживачам послуг розподілу природного газу за нормами споживання природного газу населенням, зобов`язання привести об`єми природного газу, розподіленого за граничними нормами за попередній період (починаючи з 01 серпня 2018 року) у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме перераховувати їх за нормами споживання природного газу населенням, зобов`язання зробити перерахунок плати за розподіл (доставку) природного газу за 2020-2021 роки на підставі перерахованих за нормами споживання об`ємів природного газу.
Мотивуючи вимоги, позивачами вказувалося про те, що вони є співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , а у належних їм квартирах, де й зареєстроване місце проживання, відсутні або були встановлені у квітні-травні 2021 року лічильники газу. Вважають, що суб`єктивні цивільні права кожного з позивачів як споживачів послуг порушуються чи були порушені протягом останніх чотирьох років. Так, з кожним власником чи співвласником квартир у будинку АДРЕСА_1 та ПАТ "Рівнегаз", правонаступником якого є Оператор газорозподільної системи, у 2016 році було укладено Типовий договір розподілу природного газу. Оскільки в акті приймання-передачі житлового комплексу від 30 грудня 2016 року містяться технічні характеристики багатоквартирного будинку, в т.ч. зазначалося про облаштування центральним опаленням та центральним гарячим водопостачанням, тому природний газ споживачами використовується лише для приготування їжі. Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРС) якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. 
Між тим, у жовтні 2016 року між сторонами виник спір, за яким відповідач з метою заощадження коштів намагався встановити на газопроводі-вводі до будинку АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу замість індивідуальних лічильників газу у квартирах. Через заперечення позивачів проти встановлення загальнобудинкового ВОГ АТ "Рівнегаз" було складено Акт про порушення №7 від 12 жовтня 2016 року, що був підписаний лише працівниками Оператора газорозподільної системи. Проте споживачі з ним не погодилися, адже він не відповідав встановленим вимогам нормативно-правових актів, а тому не мав відповідних юридичних наслідків. 
Натомість 25 жовтня 2016 року комісія ПАТ "Рівнегаз" з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС змінила позивачам режим нарахування об`ємів спожитого газу, що суперечило ст. 5 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". Згодом з`ясувалося, що цей Закон (в чинній на 01 січня 2018 року редакції) вимагав встановлення саме індивідуальних/квартирних лічильників. Тому між кожним з позивачів та відповідачем з 01 листопада 2016 року виникли спірні правовідносини, за якими Оператор газорозподільних систем нараховує мешканцям, у квартирах яких ще не було встановлено лічильник газу, об`єми спожитого газу за граничними нормами споживання – 9, 8 м3/1 міс. на одну зареєстровану у квартирі особу. Внаслідок цього рахунки за газ оплачуються частково. 
Вважають, що вони опинилися у нерівному становищі порівняно з тими споживачами, що уже встановили квартирні лічильники газу за кошти відповідача, та з тими споживачами, які розраховуються за нормами споживання (за умовами відсутності лічильника газу). Ці обставини призвели до завищення нарахувань за спожитий природний газ, а пізніше – у 2020-2021 роках ще і на розподіл (доставку) природного газу.
29 березня 2022 року позивачами подано заяву про зміну розміру позовних вимог, яка була прийнята Рівненським міським судом. 
Ухвалою Рівненського міського суду від 08 серпня 2022 року до участі у справі залучено ТОВ "Рівнегаззбут" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Ухвалою Рівненського міського суду від 23 серпня 2022 року до участі у справі залучено ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Рішенням Рівненського міського суду від 11 листопада 2022 року позов задоволено.
Зобов`язано АТ "Рівнегаз" нараховувати об`єми спожитого газу позивачам (за умови відсутності в їх квартирах лічильника газу) за нормами споживання природного газу населенням.
Зобов`язано АТ "Рівнегаз" привести об`єми природного газу, розподіленого позивачам за граничними нормами за попередній період (починаючи з 01 серпня 2018 року) у відповідність до вимог чинного законодавства України, а саме перерахувати їх за нормами споживання природного газу населення. Результати перерахунку відобразити в особових рахунках по сплаті за спожитий газ, відкритих за адресами:  ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (кв. АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (кв. АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (кв. АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 (кв. АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 (кв. АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 (кв. АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 (кв. АДРЕСА_10 ), ОСОБА_10 (кв. АДРЕСА_11 ), ОСОБА_11 (кв. АДРЕСА_12 ), ОСОБА_12 (кв. АДРЕСА_13 ), ОСОБА_13 (кв. АДРЕСА_14 ), ОСОБА_14 (кв. АДРЕСА_15 ), ОСОБА_15 (кв. АДРЕСА_16 ), ОСОБА_16 (кв. АДРЕСА_17 ), ОСОБА_17 (кв. АДРЕСА_18 ), ОСОБА_18 (кв. АДРЕСА_19 ), ОСОБА_19 (кв. АДРЕСА_20 ), ОСОБА_20 (кв. АДРЕСА_21 ), ОСОБА_21 (кв. АДРЕСА_22 ), ОСОБА_22 (кв. АДРЕСА_23 ), ОСОБА_23 (кв. АДРЕСА_24 ), ОСОБА_24 (кв. АДРЕСА_25 ), ОСОБА_25 (кв. АДРЕСА_26 ), ОСОБА_26 (кв. АДРЕСА_27 ), ОСОБА_27 (кв. АДРЕСА_28 ), ОСОБА_28 (кв. АДРЕСА_29 ), ОСОБА_29 (кв. АДРЕСА_30 ), ОСОБА_54 (кв. АДРЕСА_31 ), ОСОБА_55 (кв. АДРЕСА_32 ), ОСОБА_56 (кв. АДРЕСА_33 ), ОСОБА_57 (кв. АДРЕСА_34 ), ОСОБА_58 (кв. АДРЕСА_35 ), ОСОБА_59 (кв. АДРЕСА_36 ), ОСОБА_60 (кв. АДРЕСА_37 ), ОСОБА_61 (кв. АДРЕСА_38 ), ОСОБА_62 (кв. АДРЕСА_39 ), ОСОБА_63 (кв. АДРЕСА_40 ), ОСОБА_64 (кв. АДРЕСА_41 ), ОСОБА_65 (кв. АДРЕСА_42 ).
Зобов`язано АТ "Рівнегаз" зробити перерахунок плати за розподіл (доставку) природного газу за 2020 та 2021 роки на підставі перерахованих за нормами споживання об`ємів спожитого газу. Результати перерахунку відобразити в особових рахунках по сплаті за розподіл (доставку) природного газу, відкритих за адресами: ОСОБА_8 (кв. АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 (кв. АДРЕСА_10 ), ОСОБА_18 (кв. АДРЕСА_19 ), ОСОБА_23 (кв. АДРЕСА_24 ), ОСОБА_27 (кв. АДРЕСА_28 ), ОСОБА_62 (кв. АДРЕСА_39 ), ОСОБА_63 (кв. АДРЕСА_40 ), ОСОБА_64 (кв. АДРЕСА_41 ).
На судове рішення  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_54 , ОСОБА_66 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 та представником Оператора газорозподільної системи – адвокатом Міщенком М.І. подано апеляційні скарги.
У своїй апеляційній скарзі позивачі, вважаючи оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенні норм процесуального права, просили його скасувати в частині задоволення другої-третьої позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким:
- зобов`язати відповідача привести об`єми природного газу, розподіленого ним за граничними нормами за попередній період (починаючи з 01 серпня 2018 року) у відповідність до чинного законодавства України, а саме перерахувати їх за нормами споживання природного газу населенням. Результати перерахунку відобразити в особових рахунках по сплаті за спожитий газ, відкритих за відповідними адресами;
- зобов`язати відповідача зробити перерахунок плати за розподіл (доставку) природного газу за 2020, 2021 та 2022 роки на підставі перерахованих за нормами споживання об`ємів спожитого газу та показників лічильників газу, встановлених у 2021 році (в разі їх наявності). Результати перерахунку відобразити в особових рахунках по сплаті за розподіл (доставку) природного газу, відкритих за відповідними адресами.
       На її обґрунтування зазначалось про те, що друга позовна вимога (уточнена) містить прізвища, ім`я та по батькові, адреси позивачів, номери особових рахунків, відкритих ТОВ "Рівнегаззбут". Натомість у резолютивній частині судового рішення номери особових рахунків виявилися видаленими. Так само і при вирішенні третьої вимоги (уточненої) судом було видалено номери особових рахунків по сплаті за розподіл (доставку) природного газу, відкритих АТ "Рівнегаз", де повинні були бути відображені результати перерахунку зазначеної сплати. При цьому заява про уточнення позовних вимог судом була прийнята до розгляду.
Вважають, що функціональний обов`язок визначення об`ємів як розподіленого, так і спожитого природного газу покладено на відповідача. Результати ж перерахунку об`ємів розподіленого газу були би відображені у зазначених в другій позовній вимозі особових рахунках для сплати за газ як перерахунок об`ємів спожитого газу та були б перераховані гроші по сплаті за газ.
Вказувалося, що з 01 травня 2022 року побутових споживачів, в т.ч. і позивачів, ТОВ "Рівнегаззбут" було переведено до постачальника природного газу – ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Україна". Тобто ТОВ "Рівнегаззбут" залишається самостійним суб`єктом ринку природного газу, продовжує постачати газ непобутовим споживачам, впорядковує особові рахунки побутових споживачів, повертає авансові платежі та стягує борги. Тому ТОВ "Рівнегаззбут" також має бути боржником за цим рішенням.
Між тим, 08 серпня 2022 року до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ТОВ "Рівнегаззбут", а 23 серпня 2022 року – і ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", яке не бере участі у спірних відносинах. При цьому обидва постачальники відкривали споживачам особові рахунки по сплаті за спожитий газ за їх іменами та адресами. Тому відображення результатів перерахунку об`ємів розподіленого позивачам газу має бути відображено в особових рахунках по сплаті за спожитий газ, відкритих ТОВ "Рівнегаззбут", і наведених у другій позовній вимозі. При цьому вказане процесуальне порушення перебуває у матеріально-правовому взаємозв`язку із третьою позовною вимогою, адже унеможливлює її виконання.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, АТ "Рівнегаз" через свого представника – адвоката Міщенка М.І. покликається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначалося, що процесуальним законом не передбачено права позивача подавати заяви (клопотання) про доповнення чи уточнення позовних вимог. Тому суд повинен розцінювати такі заяви з урахуванням їх змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви і конкретних обставин справи, як подання іншого (ще одного) позову; збільшення або зменшення розміру позовних вимог; об`єднання позовних вимог; зміну предмета або підстави позову (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №405/3360/17).
Заявник також звертає увагу на недодержання судом попередньої інстанції правил ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, ст. 49 ЦПК України щодо прав та обов`язків позивача і висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц.
Судом також не було враховано, що заява про уточнення позовних вимог від 29 березня 2022 року не містить жодного обґрунтування для зміни підстав чи предмета позову. Більше того, судом з власної ініціативи змінено форму заяви позивача про уточнення позовних вимог, а в оскаржуваному рішенні наведені аргументи щодо необхідності зміни предмета позову та не постановлено ухвали про прийняття цих процесуальних рішень. Тобто він фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог, надаючи оцінку тим обставинам і доказам, які вже були досліджені та оцінені не лише Рівненським міським судом, а й Рівненським апеляційним судом у справі №569/11544/19.
При цьому судом знехтувано доводи відповідача стосовно обізнаності позивачів про зміну режиму нарахування об`ємів природного газу побутовим споживачам, що мешкають у будинку АДРЕСА_1 , та не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу, з 01 листопада 2016 року. Цей факт підтверджується листом від 28.10.2016 №Rv01.9-ЛВ-3568-1016, копія якого була направлена кожному з них, а також отриманням рахунків за надані послуги з газопостачання та сплата за надані послуги впродовж більш ніж 4, 5 років (з 01 листопада 2016 року по 30 липня 2021 року). Тому вважає пропущеною позовну давність тривалістю у три роки, яку встановлено ст. 257 ЦПК України. Також у тексті позовної заяви не зазначено жодних правових підстав з приводу необхідності застосування спеціальної позовної давності та відсутності підстав для застосування загальної позовної давності. На ці обставини суд також не звернув уваги.
На переконання заявника, суд продублював тези та формулювання, які було викладено у судових рішеннях у справах №№569/13788/19, 569/19851/19, 569/19809/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №214/2435/17. Однак не враховано, що у зазначених справах на відміну від цієї справи предметом судового розгляду було зобов`язання щодо встановлення лічильників природного газу, а не зміна порядку визначення обсягів спожитого природного газу. Крім того, суду було відомо, що на час ухвалення оскаржуваного рішення у квартирах позивачів уже було встановлено індивідуальні засоби обліку природного газу.
З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове – про відмову в задоволенні позову повністю.
У поданому відзиві позивачі, вважаючи оскаржуване рішення частково незаконним і необґрунтованим, просили скасувати його в частині задоволення другої-третьої вимог позову, задовольнивши їх у редакції, на якій вони наполягали. 
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, і ці обставини сторонами не заперечуються, позивачі є співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та є побутовими споживачами послуги газопостачання, яка надається АТ "Рівнегаз".
Даний житловий будинок включено до переліку, встановленого Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ "Рівнегаз" на 2016-2025 роки щодо витрат на встановлення будинкових приладів обліку та витрат на встановлення лічильників газу населенню відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24 березня 2016 року №405. 
12 жовтня 2016 року ПАТ "Рівнегаз" здійснювалися заходи щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу у зазначеному будинку з ініціативи та за рахунок Оператора газорозподільної системи. Того ж дня відповідачем складено Акт про порушення №7, де вказувалося про виявлені порушення, а саме відмову від встановлення лічильника за рахунок ПАТ "Рівнегаз" з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік природного газу". В Акті зазначено, що відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС нарахування об`ємів природного газу побутовим споживачам, які проживають у будинку та не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу, з визначенням фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по відповідному побутовому споживачу проводитиметься за граничними нормами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу ГРС. Комісією АТ "Рівнегаз" з розгляду цього Акта проводитиметься засідання 25 жовтня 2016 року.
В подальшому, у визначений Актом день, на засіданні Комісії ПАТ "Рівнегаз" розглянуто Акт про порушення №7 від 12 жовтня 2016 року та відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС з 01 листопада 2016 року змінено режим нарахування об`ємів природного газу побутовим споживачам, які проживають у будинку АДРЕСА_1 .
Визнається сторонами і те, що з 01 листопада 2016 року та по час вирішення спірних відносин судом мешканцям даного будинку, які не забезпечені квартирними лічильниками газу, проводиться нарахування фактичного об`єму спожитого газу за відповідний календарний місяць за граничними об`ємами споживання для населення за наявності газової плити і централізованого гарячого водопостачання з розрахунку 9, 8 м3 на одну зареєстровану особу в місяць. 
Вважаючи, що їхні суб`єктивні цивільні права порушуються відповідачем внаслідок зміни режиму нарахування побутовим споживачам у будинку АДРЕСА_1 об`ємів спожитого газу, що суперечить вимогам ст. 5 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", у зв`язку з чим нараховуються об`єми спожитого газу за граничними нормами споживання (9, 8 м3 у місяць на одну зареєстровану особу), а також необхідності встановлення Оператором газорозподільної системи індивідуальних/квартирних лічильників кожному зі споживачів, у чиїх квартирах їх встановлено не було, у жовтні 2021 року в суд звернулися позивачі з позовом до АТ "Рівнегаз" про захист прав споживачів, зобов`язання нараховувати газ споживачам послуг розподілу природного газу за нормами споживання природного газу населенням, зобов`язання привести об`єми природного газу, розподіленого за граничними нормами за попередній період (починаючи з 01 серпня 2018 року) у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме перераховувати їх за нормами споживання природного газу населенням, зобов`язання зробити перерахунок плати за розподіл (доставку) природного газу за 2020-2021 роки на підставі перерахованих за нормами споживання об`ємів природного газу.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки Оператором газорозподільної системи Акт про порушення №7 від 12 жовтня 2016 року складено всупереч вимогам закону, а на відповідача було покладено обов`язок зі встановлення лічильників газу і саме він повинен був вживати заходів з приводу залучення інших джерел фінансування цих робіт, тоді як покладення цього обов`язку на споживачів є неправомірним. При цьому позивачі від встановлення у їхніх квартирах індивідуального лічильника газу за рахунок АТ "Рівнегаз" не відмовлялись, а відповідачем цієї обставини спростовано не було. 
Отже, якщо у побутового споживача не встановлено індивідуального лічильника, то здійснюється математичний розрахунок спожитого газу Оператором газорозподільної системи між споживачами, у яких є квартирні лічильники газу, та у яких відсутні такі лічильники, що неможливо з`ясувати та перевірити правильність розрахунків. Тому порушуються права позивачів, що призвело до невідповідності умов договору на постачання природного газу між споживачами та АТ "Рівнегаз", яким передбачено, що кошти сплачуються споживачем лише за той газ, який він дійсно спожито.
З огляду на наведене позов (з урахуванням зміни розміру його вимог) задоволено повністю.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Норми ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України передбачають, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу. надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з пунктом 37 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4, ч. 3 ст. 18 Закону України "Про ринок природного газу" споживач – фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. 
Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".
Результати вимірювань вузла обліку природного газу можуть бути використані за умови забезпечення єдності вимірювань.
Відповідно до пунктів 1-3 ч. 1 ст. 1, ст. 2, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" вузол обліку природного газу – сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та/або: лічильника газу в комплексі з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами; комерційний (приладовий) облік природного газу (далі – облік природного газу) – визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу; лічильник газу – засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходять через нього.
Постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1.) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення – з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі – з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі – з 1 січня 2021 року; 2.) для інших споживачів – з 1 липня 2011 року.
У разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі – з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі – з 1 січня 2021 року.
Як встановлено судом, Акт про порушення №7 від 12 жовтня 2016 року складено АТ "Рівнегаз" всупереч вимогам закону, відповідні висновки про що зроблено в оскаржуваному рішенні. При цьому рішення суду першої інстанції в цій частині заявниками не оскаржувалося, а тому не підлягає перевірці апеляційним судом й сам факт незаконності цього акту.
Отже, помилковими є і наслідки, які застосовано відповідачем 25 жовтня 2016 року на виконання Акту про порушення №7 від 12 жовтня 2016 року у виді зміни режиму нарахування об`ємів природного газу побутовим споживачам у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 з 01 листопада 2016 року.
Приходячи до переконання про залишення оскаржуваного рішення без змін, колегія суддів також бере до уваги, що позивачі від встановлення у їхніх квартирах індивідуального лічильника газу за рахунок Оператора газорозподільної системи не відмовлялися. Проте нарахування позивачам об`ємів спожитого газу за нормами споживання 9, 8 м3 АТ "Рівнегаз" здійснено саме як санкція за порушення правил обліку та споживання природного газу, що полягало у відмові від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника). При цьому особові рахунки відкриті на кожного із співвласників будинку АДРЕСА_1 , а не на весь багатоквартирний будинок. Тому складання Акту про порушення Кодексу ГРС щодо позивачів можливе лише у разі відмови кожного з позивачів від встановлення індивідуального лічильника у квартирі, а не загальнобудинкового. Отже, унеможливлюється встановлення та перевірка правильність розрахунку спожитого газу Оператором газорозподільної системи, адже у випадку відсутності індивідуального лічильника газу здійснюється математичний розрахунок між споживачами, які мають квартирні лічильники газу, та тими, які таких не мають.
Тобто порушуються суб`єктивні цивільні права позивачів, що полягає у суперечності договірних положень на постачання природного газу між побутовими споживачами та АТ "Рівнегаз", а також і вимог закону, якими визначено обов`язок сплати споживачем лише за той об`єм природного газу, який він реально спожив.
Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Щодо доводів апеляційної скарги позивачів про відсутність у резолютивній частині судового рішення (друга-третя позовні вимоги, які задоволені судом) даних про номери їхніх особових рахунків, що унеможливлює виконання оскаржуваного рішення, хоча стосовно них було зазначено в заяві про уточнення (зміну розміру позовних вимог), що прийнята судом, то з ними погодитися не можна.
Так, наведені аргументи заявників про виникнення труднощів при примусовому виконанні судового рішення чи взагалі неможливість його виконання є передчасними і носять характер припущення, оскільки це рішення на виконанні ще не перебуває. Тобто таких труднощів очевидно ще не виникло. 
Між тим, у разі неможливості примусового виконання судового рішення з міркувань відсутності вказівки у резолютивній частині з приводу особових рахунків, то стягувачі вправі звернутися до суду, який ухвалив це рішення, за його роз`ясненням.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. 
Не можна погодитися і з їх посиланнями на те, що за спірними правовідносинами повинен відповідати перед позивачами разом із АТ "Рівнегаз" також і ТОВ "Рівнегаззбут", виходячи з такого.
З пред`явленого позову, прийнятого судом і за яким відкрито провадження у справі, вбачається, що відповідачем є АТ "Рівнегаз", тоді як ТОВ "Рівнегаззбут" в подальшому залучено як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.
Норми статей 48, 53 ЦПК України вказують, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. 
Тобто відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, наділені різним процесуально-правовим статусом. При цьому третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не може відповідати нарівні із відповідачем за порушені ним суб`єктивні цивільні права позивача. 
Поготів, при пред`явленні позову та при вирішенні справи судом позивачами не заявлялося вимог щодо покладення відповідного обов`язку одночасно на АТ "Рівнегаз" і ТОВ "Рівнегаззбут".
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Необґрунтованими є і аргументи Оператора газорозподільної системи про помилковість прийняття судом заяви про уточнення позовних вимог, позаяк ця процесуальна дія суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднано палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №405/3360/17. Між тим, судом попередньої інстанції дано правильну і об`єктивну оцінку поданій позивачами заяві з посиланням на відповідні норми процесуального права та зроблено висновок про її прийнятність як такої, що є заявою про зміну предмета позову. 
Спростовуються їх хибністю і покликання АТ "Рівнегаз" про сплив позовної давності, про що ним було зазначено у відзиві на позовну заяву від 08 лютого 2022 року, а згодом наголошувалося і в апеляційній скарзі. Так, заявник вказував, що цей матеріально-правовий строк складає три роки і є пропущеним, адже провадження у справі відкрито 17 січня 2022 року, а про застосування спеціальної позовної давності позивачами не зазначалося. Тобто перерахунок розподіленого природного газу за граничними нормами за попередній період (з 01 серпня 2018 року) вважає неправильним.
Відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого у цивільного права або інтересу.
Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного або кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Як убачається, на а.с. 1 т. 1 міститься відбиток штемпеля вхідної кореспонденції Рівненського міського суду, де вказується про дату пред`явлення позову – 30 липня 2021 року, тобто в межах трирічного строку з моменту виникнення спірних відносин між сторонами (30 липня 2021 року – 01 серпня 2018 року). При цьому автор апеляційної скарги зробив хибний висновок про переривання позовної давності вчиненням судом процесуальної дії з відкриття провадження у справі, не врахувавши, що позовна давність перервалася самим фактом пред`явлення позову.
Решта доводів заявників не заслуговують на увагу внаслідок їх необґрунтованості, а тому колегією суддів відхиляються.
Повно та правильно з`ясувавши обставини справи і встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми права, на застосуванні яких наполягали позивачі, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення оскаржуваного судового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційні скарги  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_9 ,  ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 ,  ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15 ,  ОСОБА_16 ,  ОСОБА_17 ,  ОСОБА_20 ,  ОСОБА_21 ,  ОСОБА_22 ,  ОСОБА_24 ,  ОСОБА_25 ,  ОСОБА_26 ,  ОСОБА_27 ,  ОСОБА_28 ,  ОСОБА_29 ,  ОСОБА_42 ,  ОСОБА_43 ,  ОСОБА_44 ,  ОСОБА_45 ,  ОСОБА_46 ,  ОСОБА_47 ,  ОСОБА_48 ,  ОСОБА_49 та представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" – адвоката Міщенка Миколи Івановича залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2022 року – без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                       С.В.Хилевич

Судді:                                                                            Н.М.Ковальчук

В.В.Майданік                                        
                                                               
Повний текст постанови складено: 28.03.2023