ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3872/22  Номер провадження 22-ц/814/2312/23	Головуючий у 1-й інстанції Богомолова Л.В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 жовтня 2022 року у складі судді Богомолової Л. В.
у цивільні справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду,
в с т а н о в и в:
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду.
Позов мотивовано тим, що рішенням Полтавського районного суду від 30.09.2020 по цивільній справі № 545/1516/20 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі якого було видано виконавчий лист.
Вказував, що 08.10.2021 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , після укладення якого взяв на себе обов`язок по утриманню сина своєї дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ними та знаходиться на повному їх утриманні.
На даний час він не працює, так як не може влаштуватися на роботу, підробляє по можливості неофіційно, але такі доходи носять мінливий характер та є незначними, а після одруження він зобов`язаний забезпечувати належне та рівне матеріальне становище для двох дітей та нової родини, що в умовах відсутності роботи, війни та обставин, що утворилися в країни, сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.
Посилаючись на викладене, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Полтавського районного суду від 30.09.2020 по цивільній справі № 545/1516/20 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня набрання законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 жовтня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано відсутністю правових та фактичних підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необгрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не в повній мірі проаналізовано матеріали справи та не враховано той факт, що хоча він і є працездатною особою, але на даний час в країні триває війна, в зв`язку з чим велика кількість людей втратили роботу, а знайти нову роботу майже не можливо, що є загальновідомим фактом та не потребує доказуванню.
Вказує також, що судом першої інстанції проігноровано його аргументи позовної заяви щодо забезпечення прав його нової родини та рівності прав дітей, оскільки сина нової дружини він вважає також своєю дитиною.
Зазначає, що з метою належного забезпечення нової родини та сплати аліментів він за можливості підробляє неофіційно, але такі доходи носять мінливий характер та є незначними.
Вважає, що факт його повторного одруження є зміною сімейного стану, а наявна в матеріалах справи довідка з центру зайнятості є доказом погіршення його майнового стану.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2020 по цивільній справі № 545/1516/20 стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно довідки Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру занятості № 01-1550 від 26.08.2022 ОСОБА_1 не зареєстрований як безробітний (а. с. 12).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 08.10.2021 Шевченківським відділом ДРАЦС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), позивач ОСОБА_1 08.10.2021 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис № 1441 (а. с. 14).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що дружина позивача ОСОБА_4 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є ОСОБА_7 (а. с. 15).
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на те, що він офіційно не працює і не може працевлаштуватися в умовах відсутності роботи, війни та обставин, що утворилися в Україні та того, що позивач одружився і його дружина має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, яка знаходиться також і на його утриманні. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зміна сімейного стану позивача, а саме: укладення іншого шлюбу і наявність у дружини неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а посилання позивача на те, що він офіційно не працевлаштований за відсутності можливості знайти роботу, не є належною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, оскільки позивач є працездатною особою. Крім того, доводи позивача про те, що кошти, які наразі з нього стягуються в рахунок стягнення аліментів, витрачаються не на забезпечення інтересів дитини, а на покриття власних потреб відповідачки, є недоцільними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У Законі України «Про охорону дитинства» (частина перша статті 8) закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України).
Суд визначає розмір аліментів з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини та платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом статті 192 СК України обставини, які впливають на визначення розміру аліментів - матеріальне або сімейне становище сторін, стан здоров`я когось із них, мають змінитися після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, що унеможливило врахування таких обставин судом при присудженні аліментів. 
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів, за наявності яких на час присудження аліментів суд міг визначити інший їх розмір. 
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У порушення вказаних вимог закону апелянтом не доведено належними та допустимими доказами неможливість сплати ним аліментів у розмірі, встановленому рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2020 у справі № 545/1516/20, зважаючи на те, що він не обмежений у працездатності, а відсутність роботи, яку він може виконувати по справі не встановлено. Довідка Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості свідчить лише про те, що у ОСОБА_1 не має статусу безробітного станом на 26.08.2022, доказів відмови позивачеві у працевлаштуванні матеріали справи не містять.
Створення ОСОБА_1 нової сім`ї та взяття ним на себе обов`язку утримувати дитину своєї дружини не є безумовною підставою для зменшення розміру присуджених аліментів, розмір яких відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач одружився та утримує ще одну дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - одруження з жінкою, яка має дитину від першого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
За вказаних обставин висновок суду про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, є правильним та доводами апеляційної скарги не спростовується.
Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи або неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим, тому залишає рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 жовтня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                Ю. В. Дряниця

Л. І. Пилипчук