Постанова
Іменем України
 
22 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 210/5460/15-ц
провадження № 61-12858св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
заявник (боржник) -  ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєва Євгенія Олександрівна,
заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 рокуу складі колегії суддів: Зубакової В. П., 
Бондар Я. М., Остапенко В. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст скарги
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є. О. 
(далі - приватний виконавець Афанасьєва Є. О.), заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»).
 
Скарга обґрунтована тим, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 вересня 2007 року 
№ 120/07-ІК/012 у розмірі 7 265,54 швейцарських франків, що станом на 15 вересня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України становить 164 234,21 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2 463,51 грн.
 
Вказане рішення суду набрало законної сили 03 липня 2018 року.
 
На виконання зазначеного рішення суду 30 липня 2018 року виданий виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 03 липня 2021 року.
 
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 15 вересня 2021 року стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» замінено на його правонаступника АТ «Альфа-Банк 
у виконавчому листі № 210/5460/15-ц, виданому 30 липня 2018 року Дзержинським районним судом міста Кривого Року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 
7 265,54 швейцарських франків, що станом на 15 вересня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України становить 164 234,21 грн, а також судового збору в сумі 2 463,51 грн.
 
Виконавчий лист подано для виконання приватному виконавцю Проценко Д. Ю. 
У зв`язку тим, що цей виконавець здійснює свою діяльність на території Запорізької області, виконавчий лист повернено стягувачеві без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
 
ОСОБА_1 (боржник) наголошував, що у виконавчому листі вказана його адреса: АДРЕСА_1 . 
Тобто стягувачу була відома адреса боржника, але він свідомо подав виконавчий лист для виконання до іншого виконавчого округу.
 
Приватний виконавець Афанасьєва Є. О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 67861942 від 10 грудня 2021 року щодо виконання виконавчого листа від 30 липня 2018 року № 210/5460/15-ц.
 
Боржник ОСОБА_1 вважав, що приватний виконавець Афанасьєва Є. О. неправомірно відкрила виконавче провадження № 67861942, тобто через п`ять місяців, після повернення виконавчого листа стягувачеві без виконання та з пропущеним строком пред`явлення виконавчого листа для виконання.
 
ОСОБА_1 просив:
визнати неправомірними дії приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 
2021 року про звернення стягнення за виконавчим листом від 30 липня 2018 року 
№ 210/5460/15-ц у виконавчому провадженні № 67861942;
скасувати постанову приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. від 10 грудня 
2021 року у виконавчому провадженні № 67861942 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 21 березня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено
 
Визнано неправомірними дії приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 
2021 року щодо виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 30 липня 2018 року № 210/5460/15-ц у виконавчому провадженні 
№ 67861942.
 
Скасовано постанову приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. від 10 грудня 
2021 року у виконавчому провадженні № 67861942 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором.
 
Суд першої інстанції виходив з того, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувач пропустив, оскільки він мав можливість пред`явити виконавчий лист у справі № 210/5460/15-ц для виконання в термін до 
03 липня 2021 року (протягом трьох років). У матеріалах справи немає доказів, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання поновлено в судовому порядку.
 
Також суд першої інстанції вказав, що приватний виконавець Афанасьєва Є. О. не взяла до уваги той факт, що на виконавчому листі були відмітки приватного виконавця Проценко Д. Ю. про те, що згідно з пунктом 10 частини четвертої статті 
4 Закону України «Про виконавче провадження» цей виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання. Водночас суд вважав, що, оскільки приватний виконавець Проценко Д. Ю. виконавче провадження не відкривав, застосування норм статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо переривання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання неможливе.
 
Крім того, на переконання суду першої інстанції, при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець без належної перевірки повноважень АТ «Альфа Банк» вказала цю особу стягувачем, прийнявши копію ухвали суду, яка не була неналежним чином завірена.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року апеляційну скаргу приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. задоволено.
 
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 21 березня 2022 року скасовано та ухвалено нову постанову.
 
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця 
Афанасьєвої Є. О. відмовлено.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. судові витрати у розмірі 2 481,00 грн.
 
Апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
 
У виконавчому листі у справі № 210/5460/15-ц, який виданий 30 липня 2018 року Дзержинським районним судом міста Кривого Року, про стягнення з 
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 265,54 швейцарських франків, що станом на 15 вересня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України становить 164 234,21 грн, а також судового збору в сумі 2 463,51 грн, зазначено, що строк його пред`явлення до виконання - 03 липня 2021 року. Цей день (03 липня 2021 року) припадав на суботу, тобто був вихідним днем. Отже, згідно з частиною п`ятою статті 254 ЦК України останнім днем пред`явлення до виконання цього виконавчого листа є 05 липня 
2021 року.
 
У виконавчому листі наявна відмітка приватного виконавця Проценко Д. Ю. про те, що 07 липня 2021 року виконавчий документ повернено стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів 
з дня його пред`явлення.
 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд зробив висновок, що вперше виконавчий лист у справі № 210/5460/15-ц пред`явлено до виконання в межах строків, визначених статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
На переконання апеляційного суду, суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.
 
Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.
 
Результат системного аналізу указаних норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
 
За таких обставин пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах строків, визначених нормами статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», саме по собі перериває строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та перебіг строку починається заново.
 
Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання 
в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Повторно виконавчий лист у справі № 210/5460/15-ц пред`явлено до виконання у грудні 2021 року, тобто в межах трирічного строку, а тому приватний виконавець Афанасьєва Є. О. правомірно відкрила виконавче провадження № 67861942.
 
Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець Афанасьєва Є. О. не перевірила повноважень АТ «Альфа-Банк» та безпідставно прийняла копію ухвали суду, яка не завірена належним чином. 
 
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 15 вересня 2021 року стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» замінено на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» у виконавчому листі у справі № 210/5460/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором. Ця ухвала суду наявна у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та була надана приватному виконавцю після її роздрукування із системи «Електронний суд».
 
Аргументи учасників справи
 
У грудні 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, а ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 21 березня 2022 року залишити в силі.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 2021 року з виконання виконавчого листа від 30 липня 2018 року № 210/5460/15-ц суперечать пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання;
приватний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не дослідила обставин щодо пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання;
строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 03 липня 2021 року, а звернення стягувача 04 липня 2021 року із заявою про прийняття виконавчого листа до виконання до приватного виконавця Проценко Д. Ю не переривало строку пред`явлення виконавчого документа, оскільки йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а виконавчий лист повернено без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, постанова приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 2021 року та інші постанови, винесені у межах цього виконавчого провадження, прийняті всупереч статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилався на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права; пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - неврахування правових висновків, викладених 
в постанові Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі 
№ 922/5723/14, про те, що перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, що здійснене з додержанням норм законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо.
 
Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Фактичні обставини справи
 
Суди встановили, що заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року у справі № 210/5460/15-ц позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 вересня 2007 року №120/07-ІК/012 у розмірі 
7 265,54 швейцарських франків, що станом на 15 вересня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України становить 164 234,21 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2 463,51 грн.
 
Зазначене рішення суду набрало законної сили 03 липня 2018 року.
 
30 липня 2018 року на виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року у справі № 210/5460/15-ц видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 03 липня 2021 року.
 
У виконавчому листі вказана адреса боржника  ОСОБА_1 , а саме: 
АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від15 вересня 2021 року замінено стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Альфа-Банк» у виконавчому листі у справі № 210/5460/15-ц, який виданий 30 липня 2018 року Дзержинським районним судом міста Кривого Року про стягнення з 
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 265,54 швейцарських франків, що станом на 15 вересня 
2015 року за офіційним курсом Національного банку України становить 
164 234,21 грн, а також судовий збір в сумі 2 463,51 грн.
 
Стягувач звернувся до приватного виконавця Проценко Д. Ю. із заявою про прийняття виконавчого листа до виконання. У зв`язку тим, що цей виконавець проводить свою діяльність на території Запорізької області, 04 липня 2021 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а виконавчий лист повернено без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (про що свідчить відмітка на зворотному боці виконавчого листа).
 
У межах виконавчого провадження № 67861942 за заявою стягувача та на підставі виконавчого листа від 30 липня 2018 року № 210/5460/15-ц щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 приватний виконавець Афанасьєва Є. О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 2021 року.

Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції Українисудові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
 
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду
із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
 
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані нормами Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
 
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Згідно з пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
 
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта, п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
У частині п`ятій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного суду від 26 жовтня 2022 року у справі 
№ 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22) зазначено, що:
«Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).
[…] Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав, визначених у частині четвертій статті 4 та у частині третій статті 5 Закону № 1404-VIII, не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання».
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається:
у виконавчому листі № 210/5460/15-ц, який виданий 30 липня 2018 року Дзержинським районним судом міста Кривого Року, про стягнення 
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору вказано строк його пред`явлення до виконання - 03 липня 2021 року. Цей день (03 липня 2021 року) припадав на суботу, тобто був вихідним днем. Таким чином, останнім днем пред`явлення до виконання виконавчого листа № 210/5460/15-ц, є 05 липня 2021 року;
на виконавчому листі наявна відмітка приватного виконавця Проценко Д. Ю. про те, що 07 липня 2021 року виконавчий документ повернено стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, вперше виконавчий лист 
№ 210/5460/15-ц пред`явлено до виконання в межах строків, визначених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження»;
повторно виконавчий лист № 210/5460/15-ц пред`явлено до виконання у грудні 2021 року, тобто з пропущенням трирічного строку, оскільки пред`явлення виконавчого листа до виконання та його повернення стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не перервало строків, визначених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження»;
апеляційний суд зробив помилковий висновок, що після повернення виконавчого документа без прийняття до виконання строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається, у зв`язку з чим з безпідставно вважав, що стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання в межах трирічного строку, а приватний виконавець Афанасьєва Є. О. правомірно відкрила виконавче провадження № 67861942;
суд першої інстанції правильно вважав, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем пропущено, оскільки стягувач мав можливість пред`явити виконавчий лист № 210/5460/15-ц до виконання в термін до 03 липня 2021 року (протягом трьох років). У матеріалах справи немає доказів, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання поновлено в судовому порядку. Приватний виконавець Афанасьєва Є. О. не взяла до уваги той факт, що на виконавчому листі були відмітки приватного виконавця Проценко Д. Ю. про те, що згідно з пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» цей виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання. Оскільки приватний виконавець Проценко Д. Ю. виконавче провадження не відкривала, тому застосування норм статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у спірних правовідносинах щодо переривання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання неможливе.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Разом з цим колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції додатковою підставою задоволення скарги  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. вказав те, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець без належної перевірки повноважень АТ «Альфа-Банк» вказала його стягувачем у виконавчому провадженні, взявши до уваги копію ухвали суду, яка не завірена належним чином.
Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 15 вересня 2021 року замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» у виконавчому листі 
№ 210/5460/15-ц, виданому 30 липня 2018 року Дзержинським районним судом міста Кривого Року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 265,54 швейцарських франків, а також судового збору в сумі 2 463,51 грн.
Ця ухвала суду внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, перебуває 
у вільному доступі і була надана виконавцю шляхом роздрукування із системи «Електронний суд». 
Тому ухвала суду першої інстанції підлягає зміні у спосіб викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
 
Доводи касаційної скарги, у зв`язку з необхідністю врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22), дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду прийнята без додержання норм процесуального і матеріального права. Тому колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити частково; постанову апеляційного суду скасувати; ухвалу суду першої інстанції змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
 
ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання касаційної скаргив розмірі 496,20 грн.
 
Оскільки касаційну скаргу задоволено частково, постанову апеляційного суду скасовано, а ухвалу суду першої інстанції змінено у мотивувальній частині, то з приватного виконавця Афанасьєвої Є. О. на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 496,20 грн.
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 рокускасувати.
 
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 21 березня 2022 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 496,20 грн.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                               Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук