ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 162/667/20
провадження № 51-2326 км 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019030140000227, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ветли, Любешівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 18 листопада                         2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 291 КК та на підставі п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдано в зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 - скасований.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 травня 2022 року вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року залишений без змін.
Згідно з вироком органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 12 жовтня 2019 року, близько 14 години, перебуваючи на озері «Люб`язь», яке знаходиться поблизу с. Люб`язь Любешівського району Волинської області, що відноситься до Національного природного парку "Припять-Стохід", плавання на якому моторних суден заборонене, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював перевезення незареєстрованим у встановленому законом порядку маломірним (малим) судном - моторним човном «Южанка», обладнаним підвісним двигуном марки "YAMAНА F25 AMH", потужністю 25 кінських сил, не забезпеченим повним постачанням і оснащенням, пасажирів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які не були одягненні в рятувальні нагрудники (жилети), без відповідного посвідчення судноводія, усвідомлюючи, що це є небезпечним.
У подальшому після погіршення погодних умов (зміні сили вітру, висоту хвилі), продовжив перевозити вищевказаним судном пасажирів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у зв`язку з чим, а також внаслідок порушення Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 14 березня  2008 року  № 18/27 (далі - Правила), відбулось перекидання човна, що призвело до смерті через утоплення ОСОБА_8 .
Таким чином, судноводій ОСОБА_7 , внаслідок порушення вимог Правил не забезпечив безпеку плавання судна та пасажирів і допустив перекидання човна. У результаті порушив чинні на транспорті правила, що призвело до загибелі ОСОБА_8 , причиною смерті якого є механічна асфіксія внаслідок закриття просвіту верхніх дихальних шляхів рідиною при втопленні, що перебуває у прямому причинному зв`язку з грубим порушенням судноводієм ОСОБА_7 вищезазначених Правил.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_11 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду щодо                         ОСОБА_7 скасувати, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вважає, що апеляційний суд обґрунтував рішення доказами, які не були достатніми для залишення виправдувального вироку без зміни, окремі обставини кримінального провадження, на його думку, залишились недослідженими або досліджені з порушенням вимог КПК, при цьому суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про їх повторне дослідження. Вказує на те, що апеляційний суд не дотримався вимог ст. 23 КПК.
Прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не розглянув апеляційну скаргу прокурора, не навів переконливих мотивів на їх спростування.
На думку прокурора, суд апеляційної інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував ст. 291 КК, не перевіривши доводів прокурора про безпідставність визнання судом недоведеним причинно-наслідкового зв`язку між діяннями ОСОБА_7 у виді порушення Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області та тяжкими наслідками, що настали (у вигляді смерті людини). 
Вважає, що апеляційний розгляд здійснено формально, а ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статтей 370, 419 КПК.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу, ухвалу апеляційного суду просив скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, які спричинили тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК. У прямому причинному зв`язку з виникненням події та наслідками, що настали, стало грубе порушення судноводієм ОСОБА_7 Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 14 березня 2008 року № 18/27, а саме пунктів 1.4, 2.8, 2.8.1, 2.8.2, 2.9, 2.9.1, 29.2, 29.3, 2.9.11, 5, 5.1, 5.7, 5.8, 5.9, 8.6, 9, 9.4, 9 та додатку до Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, у тому числі щодо обов`язку судноводіїв маломірних (малих) суден забезпечувати безпеку плавання судна та пасажирів, уміти надавати допомогу потопаючому, доставляти потерпілих на воді в лікувальні заклади, при керуванні моторним та вітрильним судном мати при собі Свідоцтво на право управління судном з відповідною потужністю двигуна та площею вітрил і талон попереджень; Свідоцтво про придатність судна до плавання, Судновий білет, а у разі відсутності власника судна документ, який підтверджує його право на користування або розпорядження ним; план-завдання на рейс і документ на вантаж, що перевозиться; заборони судноводіям здійснювати плавання в районах, що заборонені для руху маломірних (малих) суден; керувати судном, не маючи при собі відповідного Свідоцтва на право управління судном; в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння будь-якого ступеня; допуску до експлуатації на водних об`єктах технічно справних маломірних (малих) суден, які зареєстровані, пройшли щорічний техогляд, придатних до плавання на водному об`єкті згідно з вимогами безпеки плавання для даного району; обов`язковості наявності на маломірному (малому) судні, крім рятувального круга, для кожного пасажира і судноводія індивідуальних рятувальних засобів (жилетів, нагрудників). Крім того, згідно додатку до Правил Національний природний парк «Прип`ять-Стохід», (р. Прип`ять у межах парку 60 км., р. Стохід у межах парку 19 км. Та озера Люб`язь, Біле, Рогізне, Скоринь та Добре) Любешівського району, де відбулась подія кримінального правопорушення, входить до об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, де заборонено використання моторних суден (за винятком контролюючих органів).
Встановивши обставини вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції виклав їх у вироку, за змістом якого суд дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК.
Дослідивши показання засудженого ОСОБА_7 , який своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК, не визнав, показання потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , спеціалістів  ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; висновок експерта № 468, а також інші письмові докази, надані стороною обвинувачення, суд дійшов висновку, що ці докази, свідчать про те, що між діяннями ОСОБА_7 та тяжкими наслідками, що настали (у вигляді смерті людини), відсутній причинний зв`язок, зокрема, з огляду на те, що після перевертання човна, потерпілий ОСОБА_8 був живий та самостійно прийняв рішення пливти до берега, щоб викликати допомогу, та те, що останній дуже добре вмів плавати, займався плаванням в басейні систематично, професійно.
Прокурор, не погоджуючись із вироком місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок першої інстанції та зазначав, що вирок суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, звертав увагу на неповноту судового розгляду та просив повторно дослідити докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 : протокол огляду місця події від 12 жовтня 2019 року, протокол огляду місця події від 15 жовтня 2019 року, протокол огляду місця події від 16 жовтня 2019 року, висновок експерта № 468, повідомлення КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» № 1801 від 13 квітня 2020 року, звіт Подільсько-Карпатського міжрегіонального управління Морської адміністрації про вивчення причин і обставин події, що сталася на озері Люб`язь, довідку Волинського обласного центру з гідрометеорології від 27 листопада 2019 року, допитати свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , спеціалістів  ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Під час апеляційного розгляду суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів через відсутність визначених законом підстав та погодився із оцінкою досліджених у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції доказів, не надававши їм іншої оцінки. 
Проте висновки суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів Верховного Суду, є передчасними з огляду на таке.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 291 КК, включає три обов`язкові ознаки: діяння - порушення діючих на транспорті правил - нормативно-правових актів, які регламентують дотримання учасниками руху вимог безпеки руху та експлуатації транспорту; наслідки у вигляді загибелі людей або інші тяжкі наслідки; причинний зв`язок між вказаними порушеннями і зазначеними у статті наслідками (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року в справі № 755/10138/16-к).
Згідно усталеної судової практики обов`язковим є ретельне встановлення судом причинного зв`язку при порушенні чинних на транспорті правил. Причинний зв`язок складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК, характеризується тим, що суспільно небезпечне діяння, вчинюване суб`єктом цього злочину, є безпосередньою і достатньою причиною настання єдиних суспільно небезпечних наслідків. При цьому цей необхідний причинний зв`язок може умовно розглядатися як безпосередній, так і опосередкований.
Правильне розуміння об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК, на думку колегії суддів Верховного Суду, за умови встановлення порушення Правил ОСОБА_7 можливе з урахуванням місця, часу та обстановки його вчинення, хоча такі ознаки є факультативними і на кваліфікацію даного діяння не впливають, а мають значення та впливають на розвиток його об`єктивної сторони як безпосередньо, так і опосередковано - через свідомість суб`єкта кримінального правопорушення, визначаючи форми його поведінки. Вплив обстановки на розвиток об`єктивної сторони полягає в тому, що вона є сукупністю умов, які створюють можливість вчинення цього кримінального правопорушення. Тому висновки судів попередніх інстанцій про відсутність причинного  зв`язку між діяннями ОСОБА_7 та тяжкими наслідками, що настали (у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 ), з огляду на місце смерті останнього - не безпосередньо на місці перевертання човна, не ґрунтуються на вимогах закону.
Вищевикладене, на думку колегії суддів Верховного Суду, враховано судом без належної оцінки фактичних обставин кримінального провадження та системного аналізу доказів, наданих стороною обвинувачення, за наслідками чого суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов необґрунтованого висновку про відсутність причинного зв`язку між діяннями ОСОБА_7 та тяжкими наслідками, що настали (у вигляді смерті людини).
Погоджуючись з виправдувальним вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд послався на правильність  висновків суду виключно щодо  показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , не дослідивши при цьому питання порушення ОСОБА_7 . Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області.
При цьому апеляційний суд всупереч ст. 94 КПК не навів мотивів, з яких взяв до уваги такі докази як показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , але залишив поза увагою показання потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , спеціалістів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та також не дав їм оцінки в сукупності з іншими доказами.
Клопотання прокурора про повторне дослідження висновку експерта № 468, згідно якого причиною смерті ОСОБА_8 є механічна асфіксія внаслідок закриття просвіту верхніх дихальних шляхів рідиною при втопленні, та настання смерті потерпілого в період його зникнення 12 жовтня 2019 року, на думку колегії суддів Верховного Суду, має суттєве значення при вирішенні питання щодо наявності (відсутності) причинного зв`язку між діяннями ОСОБА_7 та тяжкими наслідками, оскільки саме експерт як спеціаліст у галузі спеціальних знань може вирішити питання щодо існування та розвитку певних об`єктивних закономірностей.
З огляду на таке, висновки суду апеляційної інстанції про відсутність у діяннях                                 ОСОБА_7  складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК, є передчасними та суперечливими.
Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Крім того, зміст ухвали апеляційного суду має відповідати вимогам ст. 419 КПК.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Разом із тим, вищезгаданих вимог закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 апеляційний суд не виконав та не здійснив належної перевірки доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, обґрунтованих мотивів, з яких виходив при постановленні ухвали, не виклав.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Обсяг розгляду в суді апеляційної інстанції має бути таким, щоб він дозволив відповісти на всі доводи апеляційної скарги і постановити законне та обґрунтоване рішення.
Сам апелянт визначає те коло питань, які є предметом перевірки апеляційного суду. Таким чином, процесуальні вимоги сторін відіграють роль орієнтиру, показуючи, з якими частинами судового рішення учасник судового провадження не погоджується, та зобов`язують апеляційну інстанцію надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не дав вичерпних відповідей на доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, чим порушив вимоги ст. 419 КПК, дійшовши передчасного висновку про законність вироку суду першої інстанції.
Недотримання апеляційним судом наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В ході прослуховування звукозапису судового засідання апеляційного суду від                        20 травня 2022 року колегія суддів Верховного Суду встановила, що підставою для відмови судом апеляційної інстанції у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів стало лише те, що вказані докази досліджувалися у місцевому суді, а прокурор не навів підстав їх повторного дослідження, у той час як прокурор звертав увагу суду апеляційної інстанції на ненадання оцінки судом першої інстанції всім дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності та взаємозв`язку. 
На підставі вище встановлених істотних порушень вимог КПК, допущених апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей суд не виконав вимог процесуального закону, в повній мірі не дотримався процедури апеляційного розгляду під час перевірки доводів апеляційної скарги прокурора, належно не дослідив наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, про дослідження яких клопотав прокурор, не дав належної оцінки кожному доказу окремо та в їх сукупності з іншими наявними у матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, не дав власної оцінки усім обставинам кримінального провадження з огляду на статті 23, 94, 95 КПК та дійшов передчасного висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення.
З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження, є такими, що істотно вплинули на обґрунтованість та вмотивованість постановленого рішення і мають наслідком скасування ухвали апеляційного суду.
При новому апеляційному розгляді суду необхідно врахувати наведене у цій постанові та ретельно, з використанням наданих процесуальних можливостей, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, повторно дослідити обставини кримінального провадження та докази у справі, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, надати на ці доводи умотивовані відповіді та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 травня 2022 року задовольнити частково.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 травня 2022 року щодо                                      ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                            ОСОБА_3