Постанова
Іменем України                                
31 січня 2023 року
м. Київ
справа № 752/20187/20
провадження № 61-9779св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
третя особа - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року під головуванням судді                    Хоменко В. С. та постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Сушко Л. П., Олійника В. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про зняття арешту з транспортного засобу,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати обтяження у вигляді застави, накладене Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») на автомобіль легковий марки Mazda CX-7, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2016 року, укладеного з ОСОБА_2 , належить транспортний засіб - автомобіль марки Mazda CX-7.
Вказав, що в липні 2020 року під час перереєстрації належного йому транспортного засобу, виявлено наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна заборони на відчуження автомобіля, яке зареєстровано на підставі договору застави від 06 грудня 2007 року, обтяжувачем за яким є АТ «Альфа-Банк», а боржником - ОСОБА_2 .
Оскільки на час придбання автомобіля будь-які обтяження щодо нього були відсутні, так як жодних перепон у перереєстрації автомобіля на його ім`я не виникло, то обтяження, не є чинним для нього як для добросовісного набувача.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 12 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовив.
Київський апеляційний суд постановою від 27 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року залишив без змін.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що на момент набуття права власності на автомобіль застава була припинена.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
В жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, а у справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Заявника вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували правової позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 06 лютого 2018 року у справі                              № 333/6700/15-ц та від 05 лютого 2020 року у справі № 761/11267/18.
Суд апеляційної інстанції не досліджував чи існувало взагалі обтяження у вигляді застави рухомого майна щодо належного позивачу транспортного засобу на момент укладення договору купівлі-продажу автомобілю, а саме 19 липня 2016 року.
Судами попередніх інстанцій не взято до уваги те, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в розділі особливих відміток, відсутні посилання на те, що автомобіль перебуває у заставі або під іншим обтяженням.
Крім того, судами не враховано того, що станом на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу здійснити його реєстрацію на нового власника було б неможливо без відповідної письмової згоди заставодержателя та наявності відповідних відомостей у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Отже, відомості щодо обтяження транспортного засобу станом на момент укладення договору купівлі-продажу були відсутні у відповідному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Разом з тим, позивач є добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу, оскільки не знав і не міг знати про наявність в останнього будь-яких обтяжень та набув транспортний засіб на законних підставах.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 21 листопада 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Голосіївського районного суду м. Києва.
Справа № 752/20187/20 надійшла до Верховного Суду 06 грудня 2022 року.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
06 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № Ф070942А на купівлю автотранспортного засобу, відповідно до умов якого позичальнику на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання надані грошові кошти в розмірі 250 000 грн зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення 05 грудня 2014 року (а. с. 49-51).
06 грудня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк та ОСОБА_2 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту укладено договір застави транспортного засобу, зареєстрований в реєстрі за номером 5886, предметом якого є транспортний засіб марки Mazda CX-7, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого МРЕВ ДАІ м. Херсона 06 грудня 2007 року (а. с. 52-53).
Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна                        від 10 грудня 2007 року № 15933337 10 грудня 2007 року зареєстровано обтяження № 6194854 у вигляді заборони відчуження автомобіля Mazda CX-7, 2007 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , термін            дії - 10 грудня 2012 року (а. с. 55).
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05 вересня 2020 року № 67921694 зареєстровано обтяження від 10 грудня 2007 року № 6194854 у вигляді заборони відчуження автомобіля Mazda CX-7, 2007 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , термін дії -                        21 жовтня 2024 року, обтяжувач - АТ «Альфа-Банк», боржник - ОСОБА_2 .
З даного витягу вбачається, що зареєстровано зміни: 20 липня 2009 року - термін дії застави (після змін) - 20 липня 2014 року; 17 липня 2014 року - термін дії застави (після змін) - 17 липня 2019 року; 09 липня 2019 року - термін дії застави (після              змін) - 09 липня 2024 року; 21 жовтня 2019 року - термін дії застави (після змін) -                21 жовтня 2024 року (а. с. 9-10).
19 липня 2016 року автомобіль марки Mazda CX-7, 2007 року випуску, відчужено позивачу, котрий згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2016 року                                                 № 9307/01/4841/2016 є власником автомобіля легковий марки Mazda CX-7, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 8).
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Викладене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від 07 квітня              2020 року у справі № 761/48585/18, від 21 вересня 2022 року у справі № 761/2631/21.
Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що на час відчуження автомобіля марки Mazda CX-7, номер шасі НОМЕР_2 , застава цього транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Аргументи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не врахували правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц та від 05 лютого 2020 року у справі № 761/11267/18 є безпідставними з огляду на наступне. 
Так у справі № 333/6700/15-ц суди встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, дійшли правильного висновку про відсутність підстав вважати збереження сили застави для нового власника майна.
У справі № 761/11267/18 апеляційний суд, встановивши, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження тієї обставини, що застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання автомобіля позивача, дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав для часткового задоволення позову.
У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що на час відчуження автомобіля, застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Таким чином фактичні обставини справи, яка є предметом касаційного перегляду та у наведених заявником справах не є однаковими.
Посилання в касаційній скарзі на те, що відомості щодо обтяження транспортного засобу станом на момент укладення договору купівлі-продажу були відсутні у відповідному реєстрі обтяжень рухомого майна спростовуються матеріалами справи, а саме витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05 вересня           2020 року № 67921694 (а. с. 9-10). При цьому, позивачем будь-яких доказів щодо припинення зазначеного обтяження у встановленому законом порядку на час відчуження автомобіля (19 липня 2016 року) судам не надано.
Доводи касаційної скарги про те, що позивач є добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу є безпідставними, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.
Оскільки автомобіль відчужувався у період, коли був під обтяженням, тобто відчуження транспортного засобу було заборонено, відсутні підстави для визнання позивача добросовісним набувачем.
Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
Щодо судових витрат 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, нема.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | І. В. Литвиненко
| А. І. Грушицький
| Є. В. Петров