24.03.23
33/812/116/23
Єдиний унікальний номер судової справи 488/1257/22 
Номер провадження 33/812/116/23                         Головуючий у місцевому суді: Головіна Т.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                          Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Ковальським Є.В.,

за участю: 
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Морозова В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Морозова Вадима Юрійовича на постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2023 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №325295 який надійшов на розгляд до Корабельного районного суду міста Миколаєва і був складений 12 червня 2022 року, встановлено, що 11 червня 2022 року о 23 год. 20 хв. в місті Миколаєві по проспекту Богоявленському, біля будинку №311, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Ford Focus, реєстраційний номер, НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку та у медичному закладі водій відмовився. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року. Вказаними діями водій порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
Постановою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2023 року дії ОСОБА_1 перекваліфіковані з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий сбір в розмірі 536 грн. 80 коп. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
 
Не погодившись із судовим рішенням, 22 лютого 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Морозов В.Ю. подали через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі зазначають, що протокол про адміністративне правопорушення складений із чисельними порушеннями, а саме:
працівники поліції не представилися та не показали документи ОСОБА_1 , нецензурно висловлювалися на його адресу, а також вчиняли психологічний та фізичний тиск щодо нього;
працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу;
працівники поліції не роз`яснили права та порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу для проходження огляну на стан алкогольного сп`яніння;
в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про модель, серію та номер засобу, на який здійснювалась відеофіксація під час складання вказаного протоколу;
матеріали справи не містять повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася;
до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів на підтвердження повторності такого правопорушення;
працівниками поліції не залучено свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення;
працівники поліції не вилучали у ОСОБА_1 посвідчення водія та не надавали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом;
суддя районного суду вийшла за межі протоколу і взяла на себе функцію обвинувачення, самостійно перекваліфікувавши правопорушення, притягнувши ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.130 КУпАП, в той час, протокол про адміністративне правопорушення було складено працівниками поліції за ч.2 ст.130 КУпАП.
Судове засідання у суді апеляційної інстанції відбулося за участю захисника ОСОБА_1 – адвоката Морозова В.Ю., але без участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, у зв`язку з його належним повідомленням у відповідності до вимог ст.294 КУпАП. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину). 
       Системний аналіз норм ст.130 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.
Кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборону подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції). 
Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. 
Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно частин 1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
Відповідно до п.п.2,3,5,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. 
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №325295 який надійшов на розгляд до Корабельного районного суду міста Миколаєва і був складений 12 червня 2022 року, встановлено, що 11 червня 2022 року о 23 год. 20 хв. в місті Миколаєві по проспекту Богоявленському, біля будинку №311, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Ford Focus, реєстраційний номер, НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку та у медичному закладі водій відмовився. Дана подія зафіксована на нагрудну бодікамеру №471638. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року. 
Зазначено що вказаними діями водій порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Ознайомитися із протоколом про адміністративне правопорушення та поставити підпис у вказаному протоколі водій ОСОБА_1 відмовився.
При цьому, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодних пояснень по суті правопорушення не надав, хоча не був позбавлений можливості скористатися всіма своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.
Отже, складений працівником поліції щодо водія ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Достовірність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо факту відмови ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, також підтверджено відеозаписом правопорушення.
Дослідивши зазначений відеозапис встановлено та чітко вбачається, що працівник поліції двічі запропонував ОСОБА_1  пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу приладу Драгер, або проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу останній відмовився. На пропозицію пройти огляд у медичній установі згоди не надав, а його поведінка свідчила про небажання пройти такий огляд. При цьому, вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан сп`яніння. 
До того ж, щодо таких дій працівників поліції, апеляційний суд зауважує, що поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог п.п.«а» та п.п.«б» п.2.9 Правил дорожнього руху, а водій відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції - пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Щодо заперечень факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, то необхідно зазначити наступне.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкремінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.
За пунктом 1.10 ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Втім, заперечення факту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються матеріалами даної справи. 
Так, відповідно до відеозапису із камери працівників поліції на місці події, при спілкуванні з поліцейськими, водій не висловлював жодного зауваження та заперечення стосовно того, що він керував транспортним засобом. Поліцейськими була надана можливість водію ознайомитись із протоколом та написати в ньому пояснення з приводу обставин порушення, однак останній таким правом не скористався. 
При цьому, твердження про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких підтверджень про це матеріали справи не містять та спростовується розмовою поліцейського з ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозапису. Зокрема, ОСОБА_1 на зауваження працівників поліції, що він керує транспортним засобом в стані сп`яніння, зазначав, що він нічого не порушував, керував транспортним засобом без порушень, навіть увімкнув покажчик повороту.
При цьому відсутність відеофіксації керування транспортним засобом не є порушенням вимог КУпАП і, тим більше, підставою для закриття провадження в справі, оскільки за змістом ст.251 цього Кодексу джерелами доказів по справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис та документи. В даному випадку, в справі достатньо доказів для доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним адміністративного правопорушення. 
За такого, доводи апеляційної скарги щодо не керування транспортним засобом апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Доводи осіб, які подали апеляційну скаргу, відносно того, що наявний у справі відеозапис не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів, а тому не може братись судом до уваги, як доказ, є безпідставним. 
Так дійсно, вищезазначений відеозапис не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів, але він містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_1 та поліцейських на момент роз`яснення працівником поліції водію його права щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП. 
Також слід зазначити, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо оцінки його поведінки, як керування транспортним засобом та відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не висловлював.
До того ж, апеляційний суд звертає увагу, що у водія ОСОБА_1 після роз`яснення поліцейським порядку проходження огляду та можливих наслідків такого огляду, був вибір або пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо він вважав, що не має ознак сп`яніння, або відмовитися від проходження огляду. При цьому, з відеозапису не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо примушення водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Отже, волевиявлення ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.
Щодо самої відеозйомки, то слід зазначити, що вона працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права й обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП спростовуються відеозаписом з камери поліцейського, з якого чітко вбачається, що права були роз`ясненні поліцейським. 
Твердження ОСОБА_1 та його захисника в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не пояснили водію причину зупинки транспортного засобу, колегія суддів відхиляє, оскільки законність дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не входять до предмету доказування у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. 
До того ж, дії поліцейських щодо зупинки транспортного засобу чи щодо іншого факту перебувають поза предметом розгляду у цьому провадженні, проте можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом.
Окрім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними, враховуючи факт відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Щодо посилань на відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.266 КУпАП (у редакції Закону №1231-IX від 16 лютого 2021 року, який був чинним на день складання протоколу про адміністративне правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
За такого, норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.
У свою чергу, відсутність у справі безперервного відеозапису не спростовує наведених обставин та не ставить під сумнів встановлені судом першої інстанції обставини щодо факту відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому не заслуговують на увагу посилання апелянтів на те, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис є неналежним доказом.
Тобто, оскільки відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована на відеозапису, який є належним доказом, не було підстав для залучення свідків при проведенні огляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не направили ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого медичного закладу правового значення не мають, оскільки останній відмовився від проходження огляду взагалі, а не на місці зупинки транспортного засобу.
Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки таке не спростовує вчинення цією особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження осіб, які подали апеляційну скаргу, про те, що працівниками поліції порушено вимоги чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів справи, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що суддя суду першої інстанції безпідставно перекваліфікував правопорушення, притягнувши ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ч.1 ст.130 КУпАП, в той час, як протокол було складено поліцейськими за ч.2 ст.130 КУпАП, то слід зазначити наступне.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Тобто елементами об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є вчинення саме повторно протягом року одного з діянь, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.
Так, з наявної у справи постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2019 року убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Зі змісту вказаною постанови встановлено, що  ОСОБА_1 притягнуто за правопорушення, вчинене ним 08 червня 2021 року.
За такого, суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва дійшов правильного висновку, що оскільки відповідно до постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року, інкриміноване правопорушення останнім було скоєно 08 червня 2021 року, а правопорушення за даним провадженням скоєно ОСОБА_1 11 червня 2022 року, тобто зі спливом одного року, то в діях ОСОБА_1 відсутня кваліфікуюча ознака повторності вчинення правопорушення, передбачена ч.2 ст.130 КУпАП, та його дії слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, перекваліфікація судом вчиненого ОСОБА_1 правопорушення з ч.2 ст.130 КУпАП в ч.1 ст.130 КУпАП не погіршує стан особи, щодо якої розглядається справа, а тому не суперечить загальним засадам судочинства, передбаченим ст.129 Конституції України
За такого, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків районний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено відеозаписом, наданим поліцейськими, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Також, як зазначалось вище, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Оскільки сам факт відмови від проходження медичного огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником не спростосовано.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій  ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Посилання в апеляційній скарзі на застосування поліцейськими до   ОСОБА_1 психологічного та фізичного тиску, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи не підтверджені належними доказами, в тому числі на дії представників поліції ним не подано жодної заяви або скарги з приводу їх дій (протилежного суду не надано). 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо  ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення  ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та його захисника – адвоката Морозова Вадима Юрійовича – залишити без задоволення.
Постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2023 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
       апеляційного суду                                                Т.В. Серебрякова