Справа №367/4679/22                                                            суддя в І-й інстанції Горбачова Ю.В.
Провадження № 33/824/1061/2023                                       суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП 
                   ч. 1 ст. 130 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
                     
П О С Т А Н О В А
Іменем України
06 березня 2023 року                                                                                       м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ткача Артема Григоровича на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення  від 19 жовтня 2022 року серії ААД № 101947 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 о 21 год. 08 хв. у Київській області в м. Буча по вул. Вокзальній біля будинку № 108. керувала автомобілем RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря травматолога та підтверджується висновком з медичного закладу № 187. Від керування транспортним засобом відсторонена шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 жовтня 2022 року   №101992 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 о 21 год. 08 хв. у Київській області в м. Буча по вул. Вокзальній, керуючи автомобілем RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , не впоралася з керуванням транспортним засобом, не визначила при цьому безпечної дистанції та здійснила зіткнення з огорожею домоволодіння по АДРЕСА_2 , в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а огорожа зазнала руйнувань. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3. «б» та 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
Ухвалюючи зазначену постанову, місцевий суд дійшов висновку про те, що  сукупність доказів, які були досліджені під час судового розгляду вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.
 В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Ткач А.Г. просить скасувати постанову місцевого суду та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
                В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Ткач А.Г. вказує про те, що під час розгляду справи місцевий суд надав неправильну оцінку обставинам ДТП, які на думку сторони захисту не відрізняються від дійсних обставин, та не дав оцінку обставинам стосовно наявності підстав для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, порядку його проведення. В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 добровільно погодилась на проведення огляду в медичному закладі, зафіксовані на відеозаписі обставини ОСОБА_1 не оспорювались, та на думку суду, на відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 не висловлювала будь-яких заперечень щодо результатів огляду, не повідомляла лікарю про прийом ліків після ДТП та підписала протокол, погодившись з викладеними в ньому обставинами. Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав оцінку твердженням ОСОБА_1 , що вона не добровільно погодилась на проходження огляду на стан сп`яніння, а під примусом поліцейських, які відмовили їй у проходженні огляду на стан сп`яніння на місці, незважаючи на наявність у них приладу «Драгер». Обов`язок доказування закон покладає на уповноважені органи, які складають протокол. В даному випадку, працівники поліції не довели належними, а головне допустимими доказами, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним доказам, що призвело до ухвалення необґрунтованого та невмотивованого рішення. Так, сторона захисту посилалась на наступні порушення, оцінка яким судом першої інстанції надана не була: - порушення порядку огляду на стан сп`яніння у відповідності до вимог ч.4 ст. 266 КУпАП, в частині недотримання встановленого часу для його проведення; - відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Так,  працівники поліції, прибувши на місце ДТП, маючи сумніви у перебуванні ОСОБА_1 в тверезому стані, не застосували впродовж двох годин до неї спеціальний технічний прилад та не провели огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а всупереч вимог ч.4 ст. 266 КУпАП привезли ОСОБА_1 до травматолога через три години; - відсутність відеозапису та невикористання поліцейськими технічних засобів відеозапису. Так, в матеріалах справи відсутній відеозапис на портативні боді-камери, а наявні лише обрізані короткі фрагменти огляду, відзняті на мобільний телефон медсестри. Свідки події працівниками поліції також не залучались; - відсутність доказів наявності ознак алкогольного сп`яніння у водія. Матеріали справи не містять відомостей, які б дозволяли визначити, на якій підставі ОСОБА_1 була доставлена до медичного закладу для проведення огляду; - відсутній відеозапис поліцейських; - відсутнє передбачене п. 8 розділу II Інструкції направлення на огляд водія, де було б зазначено, які саме ознаки сп`яніння працівники поліції виявили у ОСОБА_1 . В показаннях свідка ОСОБА_2 також не зазначено, що ОСОБА_1 перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння; - порушення лікарем порядку огляду на стан сп`яніння; - не роз`яснення ОСОБА_1 її процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України; - невідповідність часу огляду у висновку. З фрагменту відеозапису вбачається, що лікар продемонстрував на камеру мобільного телефону прилад «Драгер» на ньому зафіксований час 00-45 год., проте згідно висновку час огляду становить 00-25 год. Таким чином, невідповідність часу приладу «Драгер» та часу огляду, зазначеного у висновку свідчить про хибність цього висновку та неможливість його використання, як допустимого доказу. Враховуючи зазначене, оскаржувана постанова не є обґрунтованою та вмотивованою, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника Ткача А.Г., суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши у чіткій відповідності з встановленою законом процедурою наявність усіх складових адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначена суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №101947 від 19 жовтня 2022 року зазначається, що до зазначеного протоколу додається, зокрема відеозвіт.
Разом з тим, у матеріалах адміністративної справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського. У протоколі про адміністративне правопорушення також не зазначено, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису. 
В матеріалах справи міститься відповідь НПУ на адвокатський запит захисника, з якої вбачається, що наряд поліції прибув на місце події з наявною нагрудною боді-камерою поліцейського, на яку здійснювалась відео-фіксація зазначеної події, проте, надати відео на момент звернення з адвокатським запитом не можливо, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 55).
Свідків під час проведення огляду залучено не було.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що поліцейським під час проведення огляду грубо порушено вимоги ч. 2, 3, 4  ст. 266 КУпАП та п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що виразилось у не здійсненні обов`язкової фіксації виявленого правопорушення, процесу оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та процесу огляду особи на стан алкогольного сп`яніння - з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції до її завершення.
В даному випадку проведення відеозйомки поліцейським ч. 2 ст. 266 КУпАП визначено, як обов`язкове. При цьому, зроблені поліцейським відеоматеріали обов`язково мають бути долучені до матеріалів справи.
З зазначеного правила закон допускає лише один виняток, який  також сформульовано в ч. 2 ст. 266 КУпАП, а саме: в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Вказаних вимог закону поліцейський, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримався, всупереч вимогам зазначеної статті закону не проводив відеозйомку з моменту зупинки транспортного засобу, під час  спілкування з водієм на місці зупинки, під час огляду на стан алкогольного сп`яніння та при цьому не залучив свідків.
Зазначені порушення на думку апеляційного суду є суттєвими, оскільки в сукупності з іншими порушеннями закону, що були допущені поліцейським не дають суду можливості, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати доведеність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 Так, зазначені порушення, не дають можливості спростувати доводи апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу погоджувалась пройти тест на алкоголь, однак поліцейські відмовили їй у цьому та фактично проти її волі завезли до медичного закладу.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП право поліцейського доставляти водія до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння виникає виключно у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом   на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного   сп`яніння   поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.
Під час розгляду справи в місцевому суді та в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказувала суду про те, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак поліцейські їй відмовили в проведенні такого огляду, вказуючи про те, що у них відсутній прилад «Драгер».
У даному випадку не забезпечення  поліцейським можливості проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, в тому числі і через відсутність відповідного обладнання, є підтвердженням факту неналежної організації його роботи. Зазначений факт законом не визначений як такий, що надає право поліцейському доставляти громадян  до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння та не має наслідком виникнення у водія обов`язку їхати до медичного закладу та проходити там огляд.
Доказів, які свідчать про наявність підстав доставки ОСОБА_1 до медичного закладу з метою огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять, а, відтак, таке доставлення було протиправним.
Щодо огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння лікарем в медичному закладі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Долучене до матеріалів справи відео, тривалістю біля 30 секунд, всупереч вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП здійснено не поліцейським, а іншою, невідомою суду особою, що в силу вимог зазначеної статті не може вважатись допустимим доказом, оскільки невідоме джерело його походження.
Крім того, у відповідності до вимог п. 9 розділу ІІІ  інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З долученого до матеріалів справи відео неможливо встановити, хто саме проводив огляд, за допомогою якого приладу, не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 правил застосування зазначеного приладу, дотримання  особою, що проводить тест інструкції з використання даного приладу, тощо.
Не зазначено тип та марку приладу і у наданому суду висновку про перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, як і дози виявленого алкоголю в її крові.
Відповідно до п. 4 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Відповідно до п. 2.3.1.2, п. 2.3.1.4, п. 2.3.1.5 інструкції по експлуатації приладу Drager Alcotest 6810 перед проведенням огляду на стан сп`яніння необхідно вставити новий мундштук в тримач аналізатора; перед початком тестування аналізатор повинен провести автоматичний забір повітря на вміст алкоголю, після чого проводиться забір в обстежуваної особи; після забору роздруковується протокол вимірювання з показниками.
З наявних у матеріалах справи фрагментів відео проведеного в лікарні огляду вбачається, що невідомий прилад  вже був в руках у невідомої особи, трубка-мундштук не була герметичною, оскільки вже була встановленою в приладі, контрольний забір повітря не проводився, не роз`яснювалось особою, яка проводила огляд, за допомогою якого приладу здійснюється огляд, а після проведення тесту  відеозапис переривається.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 22 розділу ІІІ інструкції вважає, що є підстави до визнання проведеного  у вищезазначений спосіб огляду на стан сп`яніння недійсним.
За таких обставин, висновки місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають обставинам справи, не грунтуються на наявних у справі доказах та є помилковими.
В силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Не доведення вини, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі і з підстав недопустимості наданих суду доказів, має наслідком відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення та закриття провадження у справі з зазначених підстав.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
На зазначене місцевий суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що обґрунтовано посилається захисник у своїй апеляційній скарзі.
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Щодо постанови місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Постанова місцевого суду в цій частині не оскаржується  захисником, оскільки фактичні обставини справи,  а саме зіткнення ОСОБА_1 з огорожею та спричинення такими діями матеріальних збитків, як і вина останньої у вчиненні зазначених дій  не оспорюються.
 В той же час, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Ткач А.Г. просить закрити провадження в цій частині у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
         Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
         Як вбачається з матеріалів справи, протокол серії ААД №101992 про адміністративне правопорушення, передбачене за ст. 124 КУпАП було складено 19 жовтня 2022 року. Постанову Ірпінського міського суду Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності винесено 16 січня 2022 року, тобто, в межах трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення.
         В даному випадку закриття провадження у справі апеляційним судом, з підстав визначених ст. 38 КУпАП, можливе виключно у разі скасування  постанови місцевого суду, якою особу  було визнано винною у вчиненні зазначеного правопорушення та постановлення нової постанови про визнання особи винною у вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
         У відповідності до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
         Подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Ткачем А.Г. апеляційна скарга не містить доводів щодо наявності підстав до скасування  постанови місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Не встановлено таких підстав і судом апеляційної інстанції.
         Отже, відсутні підстави до задоволення апеляційної скарги в цій частині.
         Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
         Місцевим судом накладено на ОСОБА_1 стягнення за вчинення двох правопорушень, а саме передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП в межах санкції за більш тяжке правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
         За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що скасування постанови місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тягне за собою також скасування накладеного стягнення, що нерозривно пов`язане з зазначеним складом правопорушення, а саме штрафу у вигляді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
         При цьому, накладене на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, що відповідає  санкції ст. 124 КУпАП, яке було накладене місцевим судом в межах строків визначених ст. 38 КУпАП підлягає залишенню без змін.
 Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ткача Артема Григоровича задовольнити частково.
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень скасувати, провадження у справі в цій частині закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення на неї стягнення в межах санкції зазначеної статті у вигляді  позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                     В.О. Фінагеєв