ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/413/22                                                                      Головуючий у 1 інстанції: Бабич А.М.
                                                                             Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 грудня 2022 року                                                                                          м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Ключковича В.Ю.
                                                                 Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на окрему ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.04.2019 на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №580/2661/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку відсоткового значення розміру пенсії 74% суми грошового забезпечення згідно з довідкою Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.02.2021 №ФР49378 відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №580/2661/21 та її виплату з урахуванням проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо обмеження пенсії максимальним розміром скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення наступного змісту: «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 74% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром пенсії на рівні 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб під час її перерахунку з 01.04.2019 на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №580/2661/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку відсоткового значення розміру пенсії 74% суми грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром пенсії згідно з довідкою Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.02.2021 №ФР49378 відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №580/2661/21 та її виплату з урахуванням проведених виплат». В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року залишено без змін.
На виконання вказаних судових рішень видано виконавчий лист №580/413/22.
До Черкаського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень відповідача на виконання судового рішення, в якій просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 року у справі №580/413/22 в частині перерахування та виплати пенсії ОСОБА_1 застосовуючи обмеження максимальним розміром пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, починаючи з 01.03.2022 року й надалі;
- направити окрему ухвалу керівнику Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для відповідного реагування, усунення порушень його позивача, встановлених окремою ухвалою суду, а саме забезпечення проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, шляхом перерахування та виплати пенсії ОСОБА_1 без застосування обмеження максимальним розміром пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, починаючи з 01.03.2022 року й надалі. 
Окремою ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог ст. 129 Конституції України та ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі №580/413/22 в частині зобов`язання перерахувати з 01.04.2019 та виплатити пенсію позивачу без обмеження максимальним розміром, шляхом забезпечення проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без застосування обмеження максимальним розміром пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, порушення якої відбулося починаючи з 01.03.2022 й надалі.
Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, приймаючи оскаржувану окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не виконується судове рішення в частині ненакладення обмежень на розмір перерахованої з 01.04.2019 пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами.
Оскільки, встановлені обставини протиправності дій суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення права позивача на належний розмір пенсії, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав постановити ухвалу в порядку ст. 249 КАС України.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами ч.ч. 2-3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Також, колегія суддів звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо обмеження пенсії максимальним розміром скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення наступного змісту: «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 74% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром пенсії на рівні 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб під час її перерахунку з 01.04.2019 на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №580/2661/21. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку відсоткового значення розміру пенсії 74% суми грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром пенсії згідно з довідкою Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.02.2021 №ФР49378 відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №580/2661/21 та її виплату з урахуванням проведених виплат». В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року залишено без змін.
Перерахунками пенсії в пенсійній справі №2301004477 Мінооборони підтверджується, що на виконання вказаного вище рішення суду, пенсія ОСОБА_1 перерахована з 01.04.2019, з 01.03.2022, з 01.07.2022 із таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 6770,00 грн, оклад за військове звання 1480,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 4125,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч.: надбавка за умови режимних обмежень, допуск Ф. 1 20%, надбавка за стаж шифр. роботи понад 5 років 20%, надбавка за особливо важливі завдання % - 13121,25 грн, всього 25496,25 грн. Основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення. Підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії: з 01.04.2019 18867,23 грн, з 01.03.2022 - 19340,00 грн, з 01.07.2022 - 20270,00 грн.
Листом від 09 вересня 2022 року №5154-5015/С-02/8-2300/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача, що на виконання вказаного вище судового рішення провів з 01.04.2019 перерахунок пенсії із грошового забезпечення 25496,25 грн згідно зі вказаною вище довідкою. Розмір пенсії з 01.04.2019 становив 18867,23 грн, з 01.03.2022 19340,00 грн, з 01.07.2022 - 20270,00 грн. Вказало, що постанову суду від 12.07.2022 виконало у межах покладених зобов`язань та наданих повноважень. Додатково зазначило, що виплату доплати до пенсії буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Слід зазначити, що Законами України про Державний бюджет України на 2019, 2020, 2021, 2022 роки встановлено прожиткові мінімуми для непрацездатних осіб, зокрема, в таких розмірах: з 01.04.2019 - 1497,00 грн, з 01.07.2019 - 1564,00 грн, з 01.12.2019 - 1638,00 грн, з 01.07.2020 - 1712,00 грн, з 01.12.2020 - 1769,00 грн, з 01.07.2021 - 1854,00 грн, з 01.12.2021 - 1934,00 грн, з 01.07.2022 - 2027,00 грн.
Як вбачається з Перерахунку пенсії в пенсійній справі №2301004477 Мінооборони, з  01 березня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області перераховано пенсію позивача, підсумок пенсії складає  21  508,60 грн, однак, з урахуванням максимального розміру пенсії 19340,00 грн (а.с. 129).
Також, з  Перерахунку пенсії в пенсійній справі №2301004477 Мінооборони вбачається, що з 01 липня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області перераховано пенсію позивача, підсумок пенсії складає  21  508,64 грн, однак, з урахуванням максимального розміру пенсії 20270,00 грн (а.с. 130).
Отже, вищевказане свідчить, що відповідач, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у цій справі, перерахував з 01.04.2019 пенсію позивача із розрахунку відсоткового значення розміру пенсії 74% суми грошового забезпечення. Водночас, під час перерахунку пенсії з 01.03.2022 та з 01.07.2022 відповідач застосував обмеження максимальним розміром пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, що суперечить резолютивній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у цій справі.
Разом з тим, апелянт вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 580/413/22 виконано в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду.
При цьому, апелянт посилається на статтю 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», згідно норм якої,  максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта безпідставними, з огляду на наступне.
Так, приймаючи постанову від 12 липня 2022 року у даній справі, Шостий апеляційний адміністративний суд вказав, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому, ухвалюючи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до спірних відносин необхідно застосовувати положення ч. 7 ст.43 Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які не передбачають обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Таким чином, посилання апелянта на положення статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VІ, як на підставу обмеження максимальним розміром пенсії позивача, є безпідставним, оскільки, даній нормі була надана правова оцінка судом апеляційної інстанції при ухвалені постанови від 12 липня 2022 року у даній справі.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно винесено оскаржувану окрему ухвалу від 26 жовтня 2022 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі №580/413/22 в частині зобов`язання перерахувати з 01.04.2019 та виплатити пенсію позивачу без обмеження максимальним розміром, шляхом забезпечення проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без застосування обмеження максимальним розміром пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, порушення якої відбулося починаючи з 01.03.2022 й надалі.
Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних  країнах. З  тим,  щоб дотриматися принципу     справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до  ст. 242 КАС України,  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Окрему ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Ключкович В.Ю.

                                                                                                    Кузьмишина О.М.