ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/489/23                                                                       

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 березня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.
За участю секретаря: Ревва Е.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року, суддя Руденко А.В., за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження №27-р/л від 23.01.2023,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» звернулось до Черкаського  окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України  в якому просить визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача від 23.01.2023 №27-р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв №990108202100060, дата реєстрації 29.06.2021, терміном дії з 03.07.2021 по 03.07.2026, виданої ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор».
Разом з тим, позивачем до позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, в якій  останній просить забезпечити позов шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України №27-р/л від 23.01.2023 «Про анулювання ліцензії» щодо анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв №990108202100060, дата реєстрації 29.06.2021, терміном дії з 03.07.2021 по 03.07.2026, виданої ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» (ідентифікаційний код 31082518) до набрання судовим рішенням у справі законної сили.
Відповідно до ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 заяву ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» задоволено. Зупинено дію розпорядження Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) №27-р/л від 23.01.2023 «Про анулювання ліцензії» щодо анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв №990108202100060, дата реєстрації 29.06.2021, терміном дії з 03.07.2021 по 03.07.2026, виданої товариству з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» (вул. Січова, 22, м. Золотоноша, Черкаська область, 19700, код ЄДРПОУ 31082518) до набрання законної сили рішенням суду у справі №580/489/23.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду, Державна податкова служба України звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу першої інстанції та ухвалити нове судове  рішення, яким  відмовити у задоволенні заяви.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обгрунтовуючи  доводи поданої заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що прийняття  відповідачем розпорядження №27-р/л від 23.01.2023 призвело до фактичного позбавлення його права на здійснення господарської діяльності у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, отримання  прибутку від здійснення господарської діяльності та, як наслідок, неможливість виконання обов`язків щодо сплати податків та зборів до бюджетів всіх рівнів, неможливість виконання договірних зобов`язань перед третіми особами за укладеними договорами поставок алкогольних напоїв, нарахування штрафних санкцій за укладеними договорами, дискредитації ділової репутації заявника перед державними установами, діловими партнерами та споживачами продукції заявника.
Товариство є одним із найбільших платників податків Черкаської області, сплата яких до Державного та місцевого бюджетів у 2021 та 2022 роках склала 233    202    309 грн. 04 коп. та 157    323    626 грн. 57 коп. відповідно. Тому неможливість здійснення заявником господарської діяльності призведе до зменшення надходжень до Державного та місцевого бюджетів податкових зборів та обов`язкових платежів.
Окрім того, заявник зазначив, що неможливість здійснення господарської діяльності матиме негативний вплив на права та інтереси штатних працівників підприємства у кількості 379 осіб, оскільки у разі не отримання заявником прибутку від здійснення господарської діяльності заявник не матиме можливості виконання своїх зобов`язань щодо виплати працівникам заробітної плати та буде вимушений скорочувати штат підприємства.
Невжиття заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення ефективного захисту прав позивача, оскільки чинне законодавство не передбачає процедури поновлення ліцензії на виробництво алкогольних напоїв.
Також заявник вказав, що розпорядження №27-р/л від 23.01.2023 було прийнято з перевищенням повноважень та у спосіб, не передбачений Конституцією і законами України, з підстав, не передбачених законом, без підтвердження належними та допустимими доказами факту незаконного використання заявником марок акцизного податку під час виробництва напоїв плодово-ягідних ТМ «Стигла», що свідчить про очевидність ознак його протиправності.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли в ході розгляду заяви стосовно забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.
Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
Відповідно до    статті 150 КАС України    суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з частиною 2    статті 151 КАС України    суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини 3 статті 151 КАС України).
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Із заяви про забезпечення  позову убачається,  що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або відновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся  до суду.
Також заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор», а також його працівникам, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Як убачається з позовної заяви предметом заявленого позову у цій справі є визнання протиправним та скасування розпорядження Державної податкової служби України  від 23 січня 2023 №27-р/л «Про анулювання ліцензії щодо анулювання ліцензії  на виробництво алкогольних напоїв, виданої ТОВ «Золотоніський  лікеро-горілчаний завод «Златогор», термір з 03 липня 2021 по 03 липня 2026.
Згідно з випискою з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань  ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор»  має наступні види економічної діяльності: дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв; інші види перероблення та консервування фруктів,  овочі, тощо.
Порядок анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним врегульовано нормами Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-BP "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (надалі Закон №481, який підлягає застосуванню у редакції на час спірних правовідносин) шляхом прийняття органом ліцензування, який видав ліцензію, письмово розпорядження.
Відповідно до статті 3    Закону №481    ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону №481).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про існування визначених у статті 150 КАС України обставин для вжиття заходів забезпечення позову. Суд першої інстанції оцінив той факт, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, зокрема, суд обґрунтовано виходив з того, що дисциліція, ректифікація та змішування спиртних напоїв є основним видом діяльності позивача і можлива лише за наявності відповідної ліценції, а тому її анулювання призведе до зупинення господарської діяльності, що очевидно потягне за собою такі неминучі наслідки.
Надаючи оцінку характеру ймовірних наслідків спірного у цій справі рішення суб`єкта владних повноважень про анулювання ліцензій товариству, суд першої інстанції вірно виходив з того, що до розгляду справи по суті, прийняття рішення про анулювання ліцензії суттєво впливає на ведення господарської діяльності позивача, а саме, блокує формування доходу та виплати працівникам заробітної плати, призводить до негативних наслідків у взаємовідносинами з іншими суб`єктами господарювання, яким позивач повинен здійснити поставку виробленої продукції. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невідворотних витрат та перепон у веденні господарської діяльності.
За наведеного  колегія суддів вважає, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Аналогічні висновки щодо подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 240/16920/21.
Щодо доводів скаржника  про непропорційність та неспівмірність застосованих судом заходів забезпечення позову, то вони є необгрунтованими.
Застосування заходів забезпечення позову відповідно до ухвали суду ніяким чином на впливає на саме рішення, оскільки перевірку його законності має вирішити суд в ході розгляду справи.
Та обставина, що забезпечення позову призведе до продовження позивачем господарської діяльності, не є підставою для відмови у забезпеченні позову, оскільки суд в даній категорії справ перевіряє наявність підстав для забезпечення позову, передбачених ст 150 КАС України.
Позивач у поданій заяві навів підстави для забезпечення позову, які на думку суду, заслуговують на увагу з огляду на те, що позивач веде свою господарську діяльність, справно платить податки. Окрім того, колегія суддів враховує, що на підприємстві  працює велика кількість працівників, які можуть залишитися без роботи та доходу.
Щодо посилання скаржника на ту обставину, що фактично суд в оскаржуваній ухвалі констатував протиправність оскаржуваного розпорядження, то колегія суддів вважає їх хибними, оскільки суд першої інстанції не надавав оцінку зазначеному розпорядженню щодо його законності.
Колегія суддів звертає увагу, що анулювання ліцензії має наслідком зупинення господарської діяльності позивача у вигляді виробництва спиртних напоїв, а тому до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження у судовому порядку існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у вигляді зупинення господарської діяльності. Окрім того, вказана обставина може привести до розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності, в зв`язку з чим для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову спрямований на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог та не зумовлює фактичне вирішення справи.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат є безпідставним та спростовується вищенаведеним.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали  Черкаського окружного адміністративного суду  від 27 січня 2023 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 14 березня 2023 року.