УХВАЛА

28 березня 2023 року 
м. Київ 
справа № 480/12276/21
адміністративне провадження № К/990/8896/23  

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №480/12276/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №313 від 13 вересня 2021 року про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності на навички прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури №413к від 19 жовтня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури;
- поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в органах прокуратури на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури або на посаді, що є рівнозначною посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської обласної прокуратури, з 23 жовтня 2021 року;
- допустити ОСОБА_1 до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;
- стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23 жовтня 2021 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі з розрахунку середньоденної заробітної плати;
- стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 в органах прокуратури з 23 жовтня 2021 року та на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури з 23 жовтня 2021 року або на посаді, що є рівнозначною посаді посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської обласної прокуратури з 23 жовтня 2021 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за 1 місяць.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року №313 про неуспішне проходження атестації прокурором Сумської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 .
Визнано протиправним і скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури №413к від 19 жовтня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області з 23 жовтня 2021 року.
Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 61 257,28 грн.
Стягнуто з Сумської обласної на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області з 23 жовтня 2021 року.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року по справі №480/12276/21 скасовано.
Прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - відмовлено.
09 березня 2023 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункти 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
На обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків про застосування норм процесуального права, які викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі №800/341/17, від 12 листопада 2019 року у справі №9901/21/19 та у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №824/399/17, від 14 липня 2022 року у справі №340/2428/20.
Так, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
При цьому у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права (пункт, частина, стаття), яку на його думку, застосовано судами попередніх інстанцій всупереч висновкам Верховного Суду.
Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.
Всупереч вищенаведеному, скаржником чітко не зазначено конкретну норму права, яку на його думку, застосовано судом апеляційної інстанції всупереч висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах.
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Так, Суд зазначає, що обставини, установлені судом у справах №800/341/17, №9901/21/19, №824/399/17, №340/2428/20 не є подібними до спірних правовідносин, а висновки у цих справах висловлено у контексті обставин, установлених судами саме під час розгляду цих справ, що мають індивідуальні ознаки, характерні виключно для них, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
В касаційній скарзі скаржник просить відступати від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі №480/12276/21 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення, що є підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховним Суду наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України скаржнику необхідно зазначити конкретну норму права щодо застосування якої Верховний Суд має відступити від раніше прийнятого висновку, а також зазначити, як саме на його думку необхідно застосовувати цю норму права та належним чином обґрунтувати наявність необхідності такого відступлення.
Проте, скаржник не зазначає конкретної норми права від застосування якої Верховний Суд має відступити, а також жодним чином не обґрунтовує, як саме на її думку необхідно застосовувати цю норму права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також у касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема, пунктів 16, 17 розділу ІІ Закону №113 у взаємозв`язку з пунктом 7 розділу І Порядку №221 (щодо задоволення кадровою комісією заяви про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки), пунктом 11 Порядку №233 (щодо права кадрової комісії приймати процедурні рішення, пов`язані з її діяльністю) з урахуванням наявності чинного рішення кадрової комісії про призначення нової дати проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, з`ясування його правової природи та належності до категорії процедурних та одночасної наявності прийнятого пізнішою датою рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, а також частиною другою статті 9 КАС України у контексті правомірності виходу судами за межі позовних вимог у частині надання правової оцінки чинному рішенню кадрової комісії про призначення нової дати іспиту на загальні здібності, законність якого не оскаржувалась сторонами ні в порядку відомчого контролю, ні в судовому порядку
Разом з тим, Верховний Суд за подібних обставин справи, суті спору і правового регулювання у постановах від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а, від 22 грудня 2022 року у справі №160/22578/21, від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21, від 08 лютого 223 року у справі №560/17141/21, від 08 березня 2023 року у справі №540/7394/21, від 08 березня 2023 року у №380/22411/21, від 16 березня 2023 року у справі №200/16169/21 уже висловив правовий висновок.
Вказане спростовує доводи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скаржник у касаційній скарзі також посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що справа стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для нього.
Наявність підстав для касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають місце у випадку коли справа розглянута в порядку спрощеного провадження чи є справою незначної складності, проте ця справа до таких не відноситься, а тому Суд відхиляє зазначені посилання скаржника.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №480/12276/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, у спосіб їх надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              О.В. Кашпур