ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 708/131/23                                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Акулов Є.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 березня 2023 року                                                                                        м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Федотова І.В., Чаку Є.В.,
при секретарі                              - Поляновській О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чигиринського районного суду Черкаської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову від 16 січня 2023 року серії АА №00003880 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн.
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, без повного дослідження обставин справи.
Позивач наголосив, що транспортний засіб MAN TGX28.540 д.н.з. НОМЕР_1 являється спеціалізованим вантажним - спеціалізованим сідловим тягачем Е, який рухався на відповідній ділянці автодороги з спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом д.н.з. НОМЕР_2 , що перевозив контейнер, а тому посадова особа відповідача при складенні оскаржуваної постанови не вірно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон.
Додатково зазначив, що невідповідність способу маркування та/або способу завантаження і перевезення вантажів не дає підстав посадовим особам органів влади самостійно змінювати технічні характеристики транспортного засобу шляхом зміни його вагових параметрів.
Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції правильно надано оцінку обставинам справи та вірно застосовано норми матеріального права.
Додатково наголосив, що відповідно до п. 17 наказу Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року "Про затвердження правил перевезення зокрема сипучих вантажів без тари, водночас позивач здійснював перевезення кукурудзи насипом загальною масою 44 тони.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 листопада 2022 о 15 год. 30 хв. за адресою Н-01 Київ- Знам`янка, км 198+300 зафіксовано проїзд транспортного засобу - MAN TGX 28.540, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 6,605% (2,642 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.
Постановою від 16 січня 2023 серії АА №00003880 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу розмірі 8500,00 грн. 
Вважаючи протиправною оскаржувану постанову позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач здійснював перевезення спеціалізованим вантажним сідловим тягачем з напівпричепом-контейнеровозом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса для таких транспортних засобів встановлено 40 тон. Так, судом зазначено, що позивачем здійснювалось транспортування недозволеного до перевезення у контейнерах вантажу - кукурудзи насипом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11,5 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - фактичною масою понад 44 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що п. 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи для руху контейнеровозів та для руху інших транспортних засобів та їх составів. 
У вказаній справі позивач заперечує правомірність оскаржуваної постанови саме з мотивів неврахування відповідачем факту приєднання до сідлового тягача MAN TGX 28.540, державний номерний знак НОМЕР_1 напівпричепу-контейнеровоза NARKO, модель S3MP23A11, державний номерний знак НОМЕР_2 , що, у свою чергу, за посиланням позивача, призвело до помилкового обрахунку відсоткового значення перевищення нормативних параметрів, встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху. 
Як вбачається з матеріалів справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 16 січня 2023 серії АА №00003880, встановлено порушення позивачем вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу. 
В якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, у постанові від 16 січня 2023 серії АА №00003880 зазначено: MAN TGX 28.540, державний номерний знак НОМЕР_1 . 
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 15 березня 2019 року серія НОМЕР_3 MAN TGX 28.540, державний номерний знак НОМЕР_1 є спеціалізованим сідловим тягачем. 
Згідно із фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, що відображаються за QR-кодом оскаржуваної постанови (а.с. 54), 21 листопада 2022 року о 15 год. 30 хв. на ділянці дороги Н-01 Київ-Знам`янка, км 198+300 зафіксовано проїзд транспортного засобу MAN TGX 28.540 з напівпричепом та контейнером. 
Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що оскаржувана постанова від 16 січня 2023 року серії АА №00003880 не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідельного тягача MAN TGX 28.540.
У той же час, відповідно до Додатка 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512 (далі - Інструкція №512), встановлено вимоги щодо зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).
Згідно з абз. 5 п. 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 "Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт" (далі - Порядок №1174) метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з огляду на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 
Як вбачається з відзиву на позову заяву (а.с. 28-45), відповідач заперечує, що спірною постановою зафіксовано рух саме контейнеровозу, позивачем не надано доказів того, що на транспортному засобі знаходився контейнер з відповідним маркуванням, а також з огляду на ненадання позивачем первинних документів на підтвердження приймання вантажу, у зв`язку з чим, за посиланням відповідача, при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, саме для транспортних засобів та їх составів - фактична маса - до 40 тон.
Колегія суддів апеляційного суду вказує на безпідставне неврахування відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови факту проїзду транспортного засобу MAN TGX 28.540 з напівпричепом та контейнером. 
Так, можливе недотримання перевізником вимог щодо маркування, опломбування контейнеру, вимог щодо перевезення вантажу в контейнері, як і ненадання товаро-транспортних документів на вантаж при перевезенні його в контейнері не є свідченням того, що транспортний засіб, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, не відповідає ознакам контейнеровоза для цілей застосування положень п. 22.5 Правил дорожнього руху. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що з даних фотофіксації правопорушення чітко вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом, завантаженим контейнером. 
Оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів. Так, згідно з позицією відповідача при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, саме для транспортних засобів та їх составів - фактична маса - до 40 тон.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо протиправності оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті від 16 січня 2023 року серії АА №00003880 як такої, що прийнята на підставі непідтверджених висновків щодо порушенням позивачем вимог п. 22.5 в частині перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу. 
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що адміністративне правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в автоматичному режимі у Порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 "Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт". 
У той же час, зазначене не обмежує посадову особу Уктрансбезпеки у реалізації повноважень, передбачених п. 4 Інструкції №513, у тому числі щодо встановлення під час опрацювання матеріалів отриманого інформаційного файлу повноти інформації про зафіксований транспортний засіб.
Відповідно до абз. 6 п. 2 Інструкції №513 під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доводи суду першої інстанції про те, що відповідно до вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах, зокрема, сипучі вантажі без тари, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, дані обставини не спростовують факту перевезення вантажу в контейнері з використанням напівпричепу контейнеровозу.
Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16 січня 2023 року серії АА №00003880, у завзятку з чим зазначає про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції із постановленням нового, про задоволення позову. 
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 6 ст. 139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон).
Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 5 ст. 4 Закону у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, ставка судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями ч. 1 зазначеної статті Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2023 року приписами Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.
З огляду на викладене, позивачу належало сплати судовий збір у розмірі 536,80 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 805,20 грн. за подання апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 04 лютого 2023 року №114, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1609,50 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 02 березня 2023 року №259.
За вказаних обставин, зважаючи на скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1342,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 139, 242, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року скасувати. 
Прийняте нове, яким позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 16 січня 2023 року серії АА №00003880.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) здійснені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                                     І.В. Федотов

                                                                                                              Є.В. Чаку