УХВАЛА

14 березня 2023 року
м. Київ

справа №160/15960/20
адміністративне провадження №К/990/6606/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Шевцової Н.В.,  Мацедонської В.Е., 

перевіривши касаційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі №160/15960/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просив:
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за період з 21 лютого 2019 року по 24 червня 2019 року у розмірі 119284,58 грн без відрахування обов`язкових платежів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за період з 22 лютого 2019 року по 23 червня 2019 року у розмірі 117829,53 грн без відрахування обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
23 лютого 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин першої-третьої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Предметом касаційного оскарження в даній справі є рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі №160/15960/20.
Касаційну скаргу засобами поштового зв`язку подано 21 лютого 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
Одночасно з касаційною скаргою подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року отримано представником Дніпропетровської обласної прокуратури 07 вересня 2022 року (до касаційної скарги додана копія заяви про видачу рішення суду апеляційної інстанції).
Як вказує відповідач, первісна касаційна скарга подана 06 жовтня 2022 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду апеляційної інстанції. 
Проте ухвалами Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року, 21 листопада 2022 року, 26 грудня 2022 року, 23 січня 2023 року касаційні скарги були повернуто Дніпропетровській обласній прокуратурі.
Заявник касаційної скарги наголошує, що нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги, оскільки процесуальним законодавством регламентуються виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень (статтею 329 КАС України).
Насамкінець відповідач посилається на запровадження та продовження воєнного стану в Україні.
Перевіривши доводи заявника касаційної скарги щодо пропущеного строку Верховний Суд зазначає наступне. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року касаційну скаргу повернуто заявникові на підставі  пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Ухвалами Верховного Суду від 21 листопада 2022 року, 26 грудня 2022 року, 23 січня 2023 року касаційні скарги були повернуті скаржникові на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України (у касаційних скаргах не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку).
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
В заяві відсутні обґрунтовані викладені обставини щодо неможливості оформити попередні подані касаційні скарги відповідно до вимог КАС України. 
Щодо запровадження воєнного стану Дніпропетровська обласна прокуратура зазначила, що в умовах воєнного стану працівники Офісу Генерального прокурора через вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони та інших форм протидії збройної агресії проти України, або у зв?язку з небезпекою для життя, відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами, викликаними воєнним станом, не завжди мають можливість для швидкої підготовки процесуальних документів у судових справах.
Суд звертає увагу, що заявником касаційної скарги у цій справі є Дніпропетровська обласна прокуратура, а не Офіс Генерального прокурора, отже, в заяві відсутні будь-які відомості, що запровадження воєнного стану перешкоджало діяльності Дніпропетровської обласної прокуратури, зокрема в належному оформленні та поданні касаційних скарг до Верховного Суду з жовтня 2022 року до січня 2023 року. 
Також колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. Проте касаційна скарга подана вп`яте через 4 місяці після її повернення вперше Верховним Судом, що свідчить про неналежне користування своїми процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків. 
Сукупність цих обставин свідчить про допущення відповідачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. 
Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущений строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційну скаргу необхідно залишити без руху й установити скаржникові строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтями 169, 329, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними, зазначені Дніпропетровською обласною прокуратурою, причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі №160/15960/20.
2. Залишити без руху касаційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі №160/15960/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку.
3. Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали. 
4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                                                       Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                                                            В.Е. Мацедонська 
                                                                                                                                                    Н.В. Шевцова