Справа № 127/24023/21
Провадження № 22-ц/801/599/2023
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року	Справа № 127/24023/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.
за участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 127/24023/21 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення боргу та за об`єднаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання розписки недійсною
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року про призначення судової технічної експертизи документа, постановлену у складі судді Гуменюка К.П., 

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 4 182 825 грн.
В обґрунтування позову посилався на те, що 25 серпня 2018 року він позичив відповідачу 200 000 доларів США. 11 травня 2020 року відповідач повернув борг частково у сумі 50 000 грн.
У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від повного виконання зобов`язання позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Підготовче засідання призначено на 13 жовтня 2021 року на 10.00 год. (т. 1 а.с. 26).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2021 року залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 45-46).
У січні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання розписки (позики) недійсною.
В обґрунтування позову посилалася на те, що з 18 червня 2005 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 за час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 .
Із ОСОБА_2 вона вже припинили шлюбні відносини та вирішує питання про розірвання шлюбу у Вінницькому міському суді. В подальшому має намір подати позов про поділ майна подружжя.
Боргову розписку від 25 серпня 2018 року на суму 200 000 доларів США, позивачка вважає фіктивною тобто такою, що складена без наміру створення правових наслідків (стаття 234 ЦК України), оскільки зазначена розписка була складена не 25 серпня 2018 року, а вже після подачі нею позову про розірвання шлюбу з метою зменшення загального обсягу майна подружжя, яке підлягає розподілу.
З`ясування факту отримання ОСОБА_2 позики та часу складання розписки датованої 25 серпня 2018 року, на думку позивачки - є обставинами, що мають значення для справи.
До позовної заяви додане клопотання про призначення судової експертизи давності документа (т. 1 а.с. 97).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Підготовче засідання призначено на 22 березня 2022 року на 10.00 год. (т. 1 а.с. 118).
16 лютого 2022 року представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна подала до суду клопотання про призначення експертизи давності документа в новій редакції (т. 1 а.с. 129-130). 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2022 року об`єднано в одно провадження цивільну справу № 127/1659/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання розписки недійсною зі справою № 127/24023/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення боргу, які перебувають в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області з присвоєнням справам єдиного номеру 127/24023/21 (т. 1 а.с. 144).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2022 року клопотання представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про призначення експертизи давності документа задоволено.
Призначено у справі судову експертизу давності документа на вирішення якої поставлені питання: чи відповідають давність підпису громадянина Аламуді ОСОБА_5 даті вказаній у розписці від 25 серпня 2018 року про надання в борг ОСОБА_2 200 000 доларів США?; якщо ні, то в який період був виконаний підпис громадянином Аламуді ОСОБА_5 у розписці від 25 серпня 2018 року?
Проведення експертизи доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи(т. 1 а.с. 175-177).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2022 року поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28 вересня 2022 року на 11.00 год.
Вирішуючи питання про поновлення провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що 26 серпня 2022 року до суду з Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали № 5679/22-21 від 25 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 180).
28 вересня 2022 року представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна подала до суду клопотання про призначення експертизи давності документа в якій просила проведення експертизи доручити Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру (т. 1 а.с. 187-188).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2022 року клопотання представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про призначення експертизи давності документа задоволено.
Проведення експертизи доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т. 1 а.с. 190-191).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2022 року поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17 листопада 2022 року на 10.30 год.
Вирішуючи питання про поновлення провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що 08 листопада 2022 року до суду з Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшло повідомлення про залишення ухвали без виконання № 19/102/17/3 (т. 1 а.с. 199-201).
17 листопада 2022 року представник позивача - відповідача ОСОБА_1 адвоката Габрука Сергія Миколайовича електронною поштою надіслав на адресу Вінницького міського суду заяву , що у судове засідання на 17 листопада 2022 року о 10.30 год. з`явитися утруднено, а тому просить провести засідання у його відсутності, розглянути питання призначення експертизи (т. 1 а.с. 40;208).
24 січня 2023 року представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна подала до суду клопотання про призначення експертизи давності документа проведення якої просила доручити Київському науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (т. 1 а.с. 231-232).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року клопотання представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про призначення експертизи давності документа задоволено.
Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції України
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т. 1 а.с. 237-238).
В апеляційні скарзі позивач-відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року про призначення експертизи давності документа скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що призвело до порушення його права, зокрема на участь у судовому засіданні (т. 2 а.с. 1-3)
Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. 
28 березня 2023 року від представника третьої особи ОСОБА_3 – адвоката Мишковської Т.М. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи в зв`язку із хворобою 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.
Однак клопотання про продовження строку розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону
Так, згідно копії розписки від 25 серпня 2018 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в борг 200 000 доларів США у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , із зобов`язанням повернути борг до 01 вересня 2021 року (т. 1 а.с. 14).
Згідно копії розписки від 11 травня 2020 року ОСОБА_2 частково повернув борг ОСОБА_1 у сумі 50 000 доларів США (т. 1 а.с. 15).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.
Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом із можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.
Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини першої статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Відповідно до пунктів 5, 7, 8 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
Згідно із частиною 1 статті 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Встановлення, обставин щодо давності підпису громадянина Аламуді ОСОБА_5 даті вказаній у розписці, з урахуванням того, що за твердженням позивачки ОСОБА_3 оспорювана розписка була складена не 25 серпня 2018 року, а після подачі нею позову про розірвання шлюбу у 2021 році з метою зменшення загального обсягу майна подружжя, яке підлягає розподілу, мають істотне значення для вирішення цієї справи.
З урахуванням наведеного, призначення судово-технічної експертизи у цій справі, з урахуванням змісту позовних вимог ОСОБА_3 , є необхідним з метою справедливого розгляду справи. 
Дії суду, що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу. Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми.
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, яким є зокрема у цій справі ОСОБА_1 , насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Згідно із частинами 1 та 3 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Судова повістка про виклик позивача ОСОБА_1 у судове засідання на 24 січня 2023 року, була надіслана судом першої інстанції 29 грудня 2022 року на адресу місця проживання ОСОБА_1 , повідомлену ним в позовній заяві, проте повернулася до суду із відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою» проставленою у поштовому повідомленні 10 січня 2023 року.
Отже, наведені положення частини 3 статті 128 ЦПК України дають підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21).
Таким чином, суд першої інстанції виконав обов`язок щодо повідомлення позивача - відповідача, надіславши судові повістки на адресу ОСОБА_1 , повідомлену ним суду першої інстанції, проте судова повістка повернулася до суду із зазначенням такої причини повернення: «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд першої інстанції врахував, що іншої адреси для листування ОСОБА_1 під час розгляду справи не повідомляв, так само як і не повідомляв про зміну місця свого проживання.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального прав, а тому відповідно до статті 375 ЦПК України, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 367; 374; 375; 381; 382; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник