Номер провадження: 33/813/197/23
Номер справи місцевого суду: 496/3450/22 
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Тьосової Я.В., захисника Огойка А.А., розглянувши в режимі відео-конференції апеляційну скаргу захисника Огойка А.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського райсуду Одеської обл. від 08.12.2022, відносно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кривни Славутського району Хмельницької обл., інваліда 2-ої групи, працюючого водієм в ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнено судовий збір в розмірі 496, 20 грн.
Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 30.07.2022 о 13 год. в Одеській обл., Біляївський район, автодорога Київ-Одеса 452 км. 500 м., водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», результат тесту 0,57%. 

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Огойко А.А. в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне: 
- судом 1-ої інстанції не було враховано наявність або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 вину при складенні протоколу про адміністративне правопорушення визнав, що відповідно до ст. 34 КУпАП необхідно визнати такою, що пом`якшує відповідальність; 
- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, єдиною професією, якою він в силу своїх фізичних вад спроможний займатись – професія водія, більш того останній має на утриманні непрацездатну матір, тому позбавлення права керування транспортними засобами приведе його до тяжкого матеріального стану. 
Посилаючись на наведені обставини, захисник Огойко А.А. просить змінити постанову суду в частині накладення стягнення та виключити з резолютивної частини застосування в якості адміністративного стягнення до ОСОБА_1 позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної – ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце судового розгляду, жодних клопотань до суду не надавав, водночас захисник Огойко А.А. не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 . 

Заслухавши пояснення захисника Огойка А.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Враховуючи те, що в апеляційній скарзі захисника не оскаржується питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд, на підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП, вважає за недоцільним надавати оцінку висновкам суду 1-ої інстанції в цій частині. 
Разом із тим, вирішуючи питання про накладення стягнення за вчинення правопорушення, суд в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб – накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Апеляційний суд зауважує на тому, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативи застосування адміністративного стягнення, у зв`язку із чим вимоги захисника щодо зміни стягнення ОСОБА_1 , зокрема, виключення з резолютивної частини застосування в якості адміністративного стягнення позбавлення права керування транспортним засобом є необґрунтованими.
Більш того, апеляційний суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 30 КУпАП відповідно до яких позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Також, доводи захисника Огойка А.А. щодо залишення поза увагою суду 1-ої інстанції те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ані ОСОБА_1 , ані захисником Огойко А.А. до суду 1-ої інстанції не надавались відповідні документи.
Проте, до апеляційної скарги захисником Огойко А.А. була додана копія довідки МСЕК, про те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно.
Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Водночас, згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу захисника Огойко А.А. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову суду 1-ої інстанції – змінити в частині стягнення судового збору. 
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Огойка А.А. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Постанову Біляївського райсуду Одеської обл. від 08.12.2022 про накладення стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – змінити, в частині стягнення судового збору.
Виключити із резолютивної частини постанови Біляївського райсуду Одеської обл. від 08.12.2022 рішення про стягнення із ОСОБА_1 судового збору.
Звільнити  ОСОБА_1  від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца