Ухвала
 
29 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 185/5804/21
провадження № 61-13288ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня                 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
 
В обґрунтування позову зазначали, що 10 квітня 2021 року о 15:00 год на                       вул. Дніпровській у м. Павлограді Дніпропетровської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виїзду з другорядної вулиці здійснив зіткнення із автомобілем марки «Chery», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та який належить ОСОБА_1 . Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року винним у цій ДТП визнано ОСОБА_3 . У результаті ДТП автомобіль позивачів зазнав механічних пошкоджень, відновлювальний ремонт якого оцінений експертом товарознавцем у розмірі 110 156,08 грн. На час вчинення ДТП ОСОБА_3 не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому сума відшкодування у розмірі 68 622,52 грн виплачена ОСОБА_1 за його зверненням до МТСБУ. Оскільки на момент скоєння вказаної ДТП максимальна виплата МТСБУ складала 100 000,00 грн, ОСОБА_1 вважав, що з МТСБУ та ОСОБА_3 необхідно стягнути недоплачені кошти за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП у розмірі                          31 378,52 грн та 10 156,08 грн відповідно. Крім того, у результаті ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 35 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
 
Ураховуючи викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 31 378,52 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої у результаті ДТП; із ОСОБА_3 на користь                   ОСОБА_1 10 156,08 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої у результаті ДТП; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області                      від 14 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року, позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволеночастково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 31 377,48 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 156,08 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 500,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Суди, частково задовольняючи позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виходили з того, що позивачами доведений фактичний розмір, завданих їм у результаті ДТП майнової та моральної шкоди.
 
28 грудня 2022 року МТСБУ звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області                   від 14 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                         від 20 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову про відшкодування майнової шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, у загальному розмірі 76 534,60 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                               від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті                         19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                    ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний