КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                          Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/3294/2023             
                                      
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
         м. Київ                                                                                                   Справа №757/33007/21-ц
 
11 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                       -  Борисової О.В.
                                   - Левенця Б.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнка Тараса Віталійовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Волкової С.Я., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
в с т а н о в и в:
 
22червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення середнього заробітку за час вимущеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що в лютому 2020 року він звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку у зв`язку з вимушеним прогулом.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року,залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, позов було задоволено частково, скасовано наказ Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 09 січня 22020 року № 27/ос, поновлено його на роботі на посаді начальника філії "Центральна станція зв`язку" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з 09 січня 2020 року, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 221 096,94 грн., без урахуванням податків і зборів та інших обов`язкових платежів, допущено негайне виконання рішення суду в частині його поновлення на роботі та стягнуто заробітну плату за один місяць в розмірі 30 785,77 грн. 
Зазначає, що наказом Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 22 жовтня 2020 року № 2188/ос його було поновлено на посаді начальника філії та виплачено заробітну плату в розмірі 30 758,77 грн. 
Вказує на те, що на підставі наказу Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 12 березня 2021 року № 110/ос він отримав середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 190 311,17 грн. та  1 531,96 грн. судового збору.
Зазначає, що в рішенні Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року було вказано, що середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується за період з 10 січня 2019 року по 07 червня 2020 року, що становить 122 робочих днів і середня заробітна плата становить 1812,27 грн. 
Звертає увагу, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу мала бути розрахована з моменту його звільнення до моменту прийняття рішення суду про його поновлення на роботі, тобто,з 10 січня 2019 року по 14 вересня 2020 року.
З огляду на зазначене, з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу  за період з 08 червня 2020 року по 14 вересня 2020 рокуу сумі 123 234,36 грн. 
Крім того,  оскільки рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року про його поновлення на роботі було виконано відповідачем лише 22 жовтня 2020 року, то,  з урахуванням вимог ст. 236 КЗпП, з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на робті у розмірі 47 119,02 грн. із розразунку 26 робочих днів х1 812,27 грн.
З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2020 року по 14 вересня 2020 року в розмірі 123 234,36 грн. та за період з 15 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 47 119,02 грн., а всього -170 353,38 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.06.2020 року по 14.09.2020 рік в сумі 123 234,36 грн. та за період з 15.09.2020 року по 22.10.2020 рік в сумі 47 119,02 грн., всього -170 353,38 грн., 1 703,53 грн. сплаченого судового збору. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 08 вересня 2022 року представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнко Тарас Віталійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що, задовольняючи позовні вимоги,суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність вини АТ "Укрзалізниця" у затримці  виконання рішення суду про поновлення на роботі, а також на відсутність підстав для стягнення  з відповідача на користь  позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2020 року по 14 вересня 2020 року в розмірі 123 234,36 грн., з огляд на наступне.
Вказує на те, що останнє судове засідання у справі №757/5806/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відбулось 07 серпня 2020 року за участю представника позивача та відповідача. 
Зазначає, що суд першої інстнації,  в порушення вимог ЦПК України,  закінчивши розгляд справи,  не видалявся до нарадчої кімнати та не проголосив ні вступну та резолютивну частину рішення суду,  ні повний текст рішення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень  лише 01 жовтня 2020 року. 
Вказує на те що,  ознайомившись з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020  року  в  Єдиномудержавному реєстрі судових рішень, 13 жовтня 2020 року представник АТ "Укрзалізниця" подав апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року. 
Звертає увагу, що на момент звернення до Київського апеляційного суду  з вище зазначеною апеляційною скаргою, АТ "Укрзалізниця"  не отримувало копію рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року.
Наголошує, що не поновлення позивача на роботі з 14 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року обумовлено вісутністю рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року, затримкою суду першої інстанції у виготовленні зазначеного рішення, його непроголошення під час судового засідання та не вручення копії рішення суду відповідачу. Неможливість поновлення ОСОБА_1 на роботі також була обумовлена відсутністю його трудової книжки в АТ "Укрзалізниця" та ненадання її позивачем. 
Також, на думку апелянта, позивачем обрано неналежний спосіб захисту його права.
Відзиву на апеляційну скаргу  позивачем подано не було.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року, яке  було  залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року,позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.
Скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця»  від 09 січня 2020 року №27/ос.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 09 січня 2020 року.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 221 096,94 гривень, без урахування податків і зборів та інших обов`язкових платежів.  
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 30 785,77 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1   суму судового збору в розмірі 1531, 96 гривень.
14 вересня 2020 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про скасування наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09 січня 2020 року та поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника філії "Центральна станція зв`язку" АТ "Українська залізниця" з 09 січня 2020 року.
Також 14 вересня 2020 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заробітноїплати за один місяць в розмірі 30 785,77 грн.
07 жовтня 2020 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коваль Л. І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження  про стяненняз Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 30 785,77 грн. 
Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 757/5806/20-ц, який було видано 14 вересня 2020 року.
Наказом Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 22 жовтня 2020 року № 2188/ос "Про поновлення на роботі за рішенням суду"  скасовано наказ від 09 січня 2020 №27/ос щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії "Центральна станція зв`язку" АТ "Українська залізниця" згідно пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника філії "Центральна станція зв`язку" АТ "Українська залізниця" з 09 січня 2020 року. Зобов`язано філію "Центральна станція зв`язку" АТ "Українська залізниця" здійснити виплати ОСОБА_1 відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 версеня 2020 року у справі № 757/5806/20-ц. Директора з інфраструктури АТ "Укрзалізниця" Черніцького Р.Р. зобов`язано визначити робоче місце ОСОБА_1 , завдання у межах його посадових обов`язків та забезпечити контроль за їх виконанням. 
Підставою для наказу стало рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 версеня 2020 року у справі № 757/5806/20-ц.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Укрзалізниця" в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2020 року по 14 вересня 2020 року,суд першої інстанції посилався на те, що передбачена виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу розраховується з моменту звільнення до моменту прийняття рішенням суду про поновлення  працівника на роботі. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 14 вересня 2020 року  було стягнуто з АТ "Укрзалізниця"  на користь ОСОБА_1   середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі  221 096 грн. 9 коп. за період з   10 січня  2019 року  по 07 червня 2020 року - за 122 робочі дні. З огляду на зазначене, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь  середнього заробітку за інший період вимушеного прогулу - з  08 червня 2020 року до моменту ухвалення рішення про його поновлення на роботі по  14 вересня 2020 року  ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року , яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року,позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.
Скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця»  від 09 січня 2020 року №27/ос. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 09 січня 2020 року.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 221 096,94 гривень, без урахування податків і збрів та інших обов`язкових платежів.  
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 30 785,77 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Частиною 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку).
 Відповідно до вимог частини 4 статті 82 ЦПК України,  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року з відповідача на користь позивача було встановлено, що розмір середньоденної  заробітної плати  позивача за останні  два календарні місяці роботи  становить 1812 грн. 27 коп. Вказаним судовим рішенням стягнуто  з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2019 року по 07 червня 2020 року. Тоді як період вимушеного прогулу   позивача  тривав до 14 вересня 2020 року - до моменту  ухвалення рішення суду про його поновлення на роботі.
З огляду на зазначене та  керуючись вимогами  частини  2 статті  235 КЗпП України, суд першої інстанції прийшов до  вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог  ОСОБА_1 про стягнення з  Акціонерного товариства  " Українська залізниця"  на  його користь середнього заробітку за період вимушеного прогулу, який не охоплений  рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року, з 08.06.2020 року по 14.09.2020 року, що становить 68 робочих днів (червень 2020 р. - 15 днів, липень 2020 р. - 23 дні, серпень 2020 р. - 20 днів, вересень 2020 р. - 10 днів)  в сумі   123 234,36 грн. ( 1812 грн. 27 коп. х 68 днів ).
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності вказаного розрахунку середнього заробітку за час вимущеного прогулу, який підлягає стягенню з відповідача на користь позивача.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Укрзалізниця" в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 47 119,02 грн., суд першої інстанції посилався на те, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі вважається видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступили до виконання своїх попередніх обов`язків, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, але, в порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України, Акціонерне товариство «Українська залізниця» виконало рішення суду про поновлення на роботі  від 14 вересня 2020 року, яке  підлягало негайному виконанню, лише 20.10.2020 року, а тому наявні підстави для стягнення  з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (стаття 235 КЗпП України).
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.
Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після  оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.
Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження  власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.
Відповідно до статі 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
За змістом статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (висновок Верховного Суду України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15).
За приписами норми статті 236 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган покладено обов`язок виплати середнього заробітку працівнику у разі затримки виконання рішення про поновлення його на роботі, як незаконно звільненого, у зв`язку з чим, суд першої інстанції,  установивши, що рішення суду про поновлення позивача на роботі не виконувалося з 14 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 47 119,02 грн. за період з 15 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року із розрахунку 26 робочих днів (вересень 2020 року - 12 днів, жовтень 2020 року - 14 днів) х 1 812,27 грн.).
Доводи апеляційної скарги про те, що не поновлення позивача на роботі з 14 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року обумовлено відсутністю рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року, затримкою суду першої інстанції у виготовленні зазначеного рішення, його не проголошення під час судового засідання та не вручення копії рішення суду відповідачу, колегія суддів відхиляє, оскільки  на підтвердження вказаних  доводів  представник відповідача до апеляційної скарги належних та допустимих доказів не надав. Не було надано таких доказів і до відзиву представника відповідача на позовну заяву. При цьому, до матеріалів справи долучено  копії виконавчих листів,  виданих Печерським районним судом м. Києва 14 вересня 2020 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 09 січня 2020 року та про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 30 785,77 грн. 
Також колегія суддів зазначає, що з рішення Печерського районного суду м. Києві від 14 вересня 2020 року вбачається, що розгляд справи було проведено у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача  Гайдаєнко Т.В., тобто, представник відповідача приймав участь у розгляді справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що неможливість поновлення ОСОБА_1 на роботі також була обумовлена відсутністю його трудової книжки в АТ "Укрзалізниця" та ненадання її позивачем, колегія суддів  також відхиляє, оскільки доказів на підтвердження вказаних доводів апелянтом не  надано. Окрім того, відсутність трудової книжки у роботодавця не може бути підставою  для не виконання рішення суду та не є перешкодою для  видання наказу про поновлення позивача на роботі. 
09 грудня 2022 року представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнко Тарас Віталійовичподав до Київського апеляційного суду клопотання про залишення позову без розгляду. 
В обґрунтування вимог клопотання зазначав, що з Єдиного державного реєстру судових рішень представнику відповідача стало відомо, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2022 року було призначено справу № 757/31284/21-ц за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулудо розгляду.
Вказує на те, що в справі № 757/31284/21-ц позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2020 року по 14 вересня 2020 року в розмірі 123 234,36 грн. та за період з 15 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 47 119,02 грн. Тобто, ОСОБА_1 намагається стягнути з  Акціонерного товариства «Українська залізниця» середній заробіток  двічі за один і той самий період. 
З урахуванням вище викладеного просив суд визнати зловживання позивачем  процесуальними правами, скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року та залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Вирішуючи клопотання представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнка Тараса Віталійовича про залишення позову без розгляду колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22 червня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення середнього заробітку за час вимущеного прогулу. Справа № 757/33007/21-ц.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року було відкрито провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення середнього заробітку за час вимущеного прогулу. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року клопотання представника відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця"Коротуна Олександра Михайловича про здійснення розгляду справи із викликом осіб залишено без розгляду. 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.06.2020 року по 14.09.2020 рік в сумі 123 234,36 грн. та за період з 15.09.2020 року по 22.10.2020 рік в сумі 47 119,02 грн., всього 170 353,38 грн., 1 703,53 грн. сплаченого судового збору. 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відкрито провадження у цивільній справі № 757/31284/21-ц.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року позов ОСОБА_1   до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.
З урахуванням того, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року у справі № 757/33007/21-ц, справа № 757/31284/21-ц не була розглянута та по ній не було ухвалено  судове рішення, а в подальшому, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року позов ОСОБА_1    у вказаній справі № 757/31284/21-ц було  залишено без розгляду, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позову  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  у даній  справі № 757/33007/21-ц  без розгляду.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року ухвалене з дотриманням норм  матеріального  та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнка Тараса Віталійовича.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
                                    п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнка Тараса Віталійовичазалишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

              Головуючий:                                              Судді: