ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 січня 2023 року           справа №200/2773/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 р. у справі №200/2773/22 (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач), в якому просив:
- скасувати рішення відповідача від 16 листопада 2021 року № 05253002933 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2021, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 25.10.1997 по 31.12.1998 на Шахті ім. А.Г. Саханова п/о Красноармійськвугілля; з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015 в якості гірника очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на ВАТ «Укрвуглебуд», з 28.10.2019 по 16.07.2021 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті «Шахта 1-3 «Новогродівська», з 31.08.2016 по 25.07.2017 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті на ТОВ «Вуглетехніка», з 26.07.2017 по 01.10.2019 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті (під землею) на ТОВ «Укрцентраль».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року позов задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.11.2021р. № 052530002933 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії незалежно від пенсійного віку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 листопада 2021 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи період роботи з 25.10.1997 по 31.12.1998 на Шахті ім. А.Г. Саханова п/о Красноармійськвугілля, та до пільгового стажу періоди його роботи з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015 в якості гірника очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на ВАТ «Укрвуглебуд», з 31.08.2016 по 25.07.2017 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті на ТОВ «Вуглетехніка», з 26.07.2017 по 01.10.2019 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті (під землею) на ТОВ «Укрцентраль»., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що за результатами розгляду документів позивача, до страхового стажу не зараховано періоди з 25.10.1997 по 31.12.1998, оскільки на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 не внесено дату заповнення. Також, до підземного стажу роботи за Списком №1 не враховано періоди з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015 в якості гірника очисного забою, згідно довідки пільгового характеру від 26.08.2016 №410, від 26.08.2016 №412 виданих ПАТ «Укруглестрой», оскільки у довідках не має повного переліку документів (розрахункові відомості, особові рахунки та ін.) та з 31.08.2016 по 25.07.2017 в якості гірника очисного забою, згідно довідки пільгового характеру від 16.04.2021 №13-к, виданої ТОВ «Вуглетехнік», оскільки не зазначено, що особа працювала протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах. Крім того, зазначає, що саме Пенсійний фонд наділений повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу, оскільки це є його дискреційні повноваження.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
10 листопада 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі – Закон № 1058-IV). До заяви позивачем надані копії наступних документів: довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; трудова книжка НОМЕР_1 ; диплом від 25.06.1991; військовий квиток від 26.06.1991; довідки пільгового характеру від 20.04.2021 №183, виписка з наказу про атестацію робочих місця від 29.10.2003 №547 по підприємству ВП «Шахта «Центральна», про підземні спуски від 20.04.2021 №184, видані ДП «Мирноградвугілля»; довідка про перейменування від 20.04.2021 №185; довідки про роботу пільгового характеру від 29.07.2021 №283арх, про підземні спуски від 27.07.2021 №88, видані ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; довідки про роботу пільгового характеру від 26.08.2016 № 410, № 412, про підземні спуски від 26.08.2016 №411, №413, видані ПАТ Укруглестрой», довідки про роботу пільгового характеру від 20.10.2021 №226, про підземні спуски від 05.09.2021 №262, видані ТОВ «Краснолиманське»; довідки про роботу пільгового характеру від 12.08.2021 №26/278, витяг з наказів про атестацію робочих місця від 12.08.2021 №26/278, видані ВП «Шахта 1/3» «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; довідка про перейменування від 12.08.2021 №26/278; довідки пільгового характеру від 12.04.2021 №12, про підземні спуски від 12.04.2021 №13, видані ТОВ «Укрцентраль»; витяг з наказу про атестацію робочих місць від 02.04.2018; довідки про роботу пільгового характеру від 16.04.2021 №13-к, про підземні спуски від 16.04.2021 №14-к, видані ТОВ «Вуглетехнік»; витяг з наказу про атестацію робочих місць від 25.06.2012; довідка від 16.04.2021 №15-к; довідка про заробітну плату від 20.04.2021 №193; паспорт.
Пенсійний вік відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 становить - незалежно від віку.
Рішенням відповідача від 16 листопада 2021 року № 052530002933 позивачу відмовлено у призначенні пенсії незалежно від пенсійного віку та за доданими до заяви документами страхового стажу не зараховано: з 25.10.1997 по 31.12.1998, оскільки на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 не внесено дату заповнення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993; за доданими документами до підземного стажу роботи за Списком 1 не враховано: з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015 в якості гірника очисного забою, згідно довідки пільгового характеру від 26.08.2016 №410, від 26.08.2016 № 412, виданих ПАТ «Укруглестрой», оскільки у довідках не має повного переліку документів (розрахункові відомості, особові рахунки та ін.); з 31.08.2016 по 25.07.2017 в якості гірника очисного забою згідно довідки пільгового характеру від 16.04.2021 №13-к, виданої ТОВ «Вуглетехнік», оскільки не зазначено, що особа працювала протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах; період роботи з 26.07.2017 по 01.10.2019 в якості гірника очисного забою, згідно довідки пільгового характеру від 12.04.2021 №12, виданої ТОВ «Укрцентраль», оскільки у документах відсутній підпис спеціаліста кадрової служби відповідно до вимог п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015, з 31.08.2016 по 25.07.2017, з 26.07.2017 по 01.10.2019 відповідачем у спірному рішенні рекомендовано до оформити довідки пільгового стажу.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано періоди з 25.10.1997 по 31.12.1998, оскільки на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 не внесено дату заповнення, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що період роботи з 25.10.1997 по 31.12.1998 не зарахований відповідачем як до страхового стражу, так і до пільгового стажу.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться наступні записи:
Шахті ім. А.Г. Саханова п/о Красноармійськвугілля
- 25.10.1997 прийнятий учнем слюсаря-ремонтника;
- 28.04.1998 переведений слюсарем-ремонтником 3 розряда;
- 26.03.1999 курси за професією «гірничий робітник підземний»;
- 24.04.1999-05.05.1999 виробнича практика…
Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що період роботи позивача з 25.10.1997 по 31.12.1998 на Шахті ім. А.Г. Саханова п/о Красноармійськвугілля підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу.
Щодо доводів апелянта, що до підземного стажу роботи за Списком №1 не враховано періоди з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015, оскільки у довідках не має повного переліку документів (розрахункові відомості, особові рахунки та ін.), та з 31.08.2016 по 25.07.2017, оскільки не зазначено, що особа працювала протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах суд зазначає наступне.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться наступні записи:
ВАТ «Укрвуглебуд»
- 17.10.2006 прийнятий гірничим робітником очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;
- 30.06.2009 звільнений за власним бажанням;
- 12.03.2010 прийнятий гірничим робітником очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;
- 02.11.2015 звільнений за власним бажанням.
ТОВ «Вуглетехніка»
-31.08.2016 прийнятий гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;
- 25.07.2017 звільнений в порядку переведення.
Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015 в якості гірника очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на ВАТ «Укрвуглебуд», та з 31.08.2016 по 25.07.2017 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті на ТОВ «Вуглетехніка», що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.
Також, в матеріалах справи, наявні довідки пільгового характеру від 26.08.2016 № 410, від 26.08.2016 № 412, виданих ПАТ «Укруглестрой», від 16.04.2021 №13-к, виданої ТОВ «Вуглетехнік», від 12.04.2021 №12, виданої ТОВ «Укрцентраль», які також підтверджують пільговий характер роботи позивача у спірні періоди.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.
Стосовно доводів, що саме Пенсійний фонд наділений повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу, оскільки це є його дискреційні повноваження, суд зазначає наступне.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право глави держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуду рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.
Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).
Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 листопада 2021 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи період роботи з 25.10.1997 по 31.12.1998 на Шахті ім. А.Г. Саханова п/о Красноармійськвугілля, та до пільгового стажу періоди його роботи з 17.10.2006 по 30.06.2009, з 12.03.2010 по 02.11.2015 в якості гірника очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на ВАТ «Укрвуглебуд», з 31.08.2016 по 25.07.2017 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті на ТОВ «Вуглетехніка», з 26.07.2017 по 01.10.2019 в якості гірника очисного вибою підземним з повним робочим днем в шахті (під землею) на ТОВ «Укрцентраль»., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 р. у справі №200/2773/22 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 р. у справі №200/2773/22 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 10 січня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко