ПОСТАНОВА 
Іменем України

25 січня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 205/10769/21
провадження № 22-ц/4809/262/23 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,
секретар судового засідання Діманова Н. І.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.10.2022 в складі головуючої судді Шевченко І.М.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
07.12.2021 Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (далі ПАТ «СК «Країна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПАТ «УПСК»), в якому просило стягнути завдані збитки в сумі 147 370,89 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.04.2020 між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 49/УА/0225243/2.1.5.01, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний номерний знак  НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
12.09.2020 в Чернівецькій області, в Ніжинському районі, в с. Талалаївка сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Ленінського районного суду міста Дніпропетровська у справі № 405/5746/20 від 13.10.2020 винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано відповідача, внаслідок порушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до страховика – позивача у справі АТ «СК «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 49/УА/0225243/2.1.5.01. Згідно до рахунку № НОМЕР_3 від 27.09.2020 та ремонтної калькуляції № 0729 від 30.09.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», державний номерний знак  НОМЕР_1  склала 245 370,89 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 49/60394/2.1.5.1 від 02.11.2020, що склало: 245 370,89 грн.
Зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «КІА», державний номерний знак « НОМЕР_2 », була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно Полісу № АО/002181623, сума відшкодування за Полісом № АО/002181623 складає 98 000,00 грн.
Різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за Полісом № АК/6563605 склала 147 370,89 грн : 245 370,89 грн - 98 000,00 грн = 147 370,89 грн. 
Вказує, що виконав свій обов`язок щодо сплати відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника, а тому має право зворотної вимог (регресу) до винної особи. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.10.2022 позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» збитки в розмірі 60 311,29 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» грошові кошти в розмірі 1 100,00 грн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не надано доказів виникнення після настання страхового випадку цивільно-правових відносин між Страховою компанією та третьою особою, а саме в частині складення акту огляду транспортного засобу, проведення оцінки шкоди, яка була заподіяна транспортному засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди, складання страхового акту на проведення виплати.
Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» коштів в порядку регресу в сумі 60 311,29 грн, виходячи з наступного розрахунку 158 311,29 грн (сума матеріального збитку в результаті ДТП відповідно до висновку експерта № 114) мінус 98 000 грн (сплачене страхове відшкодування).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
АТ «Страхова компанія «Країна» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Посилається на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 15.04.2015 справа №3-50гс15, правові позиції Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15, від 03.12.2020 у справі №352/1384/18, від 03.09.2018 справа №464/1937/16, від 28.09.2022 року по справі 727/182/21.
Вказує, що сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту №УА/02252434 від 08.04.2020 погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу (п. 7.1 Договору), а також вартість ремонтних робіт на підставі рахунку СТО. В подальшому з метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Рено», державний номерний знак « НОМЕР_1 », АТ «СК «Країна» було здійснення направлення страхувальника на СТО - ФОП ОСОБА_3 . Згідно до рахунку № 18 від 01.04.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено», державний номерний знак « НОМЕР_1 », склала: 245 370,89 грн.
На підставі вказаного рахунку АТ «СК «Країна» було складено розрахунок страхового відшкодування та в подальшому згідно страхового акту було виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 245 370,89 грн, що підтверджують платіжні доручення про сплату страхового відшкодування.
Вважає, що загальний розмір страхового відшкодування по страховому випадку складає 245 370,89 грн.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до АТ «СК «Країна» перейшло право вимоги до відповідача (особи, відповідальної за завдані збитки) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту забезпеченого майна.

Відзив на апеляційну скаргу не подано. 

Третя особа ПАТ «УПСК» свого представника в судове засідання не направило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлене відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України. 
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю Гусєва П. В., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача адвоката Яушева В. В., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
12.09.2020 о 21-30 год. в Чернігівській області, Ніжинському районі, село Талалаївка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме, по вулиці Петра Прокоповича, виїжджаючи на головну дорогу по вулиці Прилуцька, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, здійснивши зіткнення з транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1., 12.3. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с.29-30 т.1).
Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 13.10.2020 (справа №405/5746/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.31 т.1).
08.04.2020 між позивачем АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №49/УА/0225243/2.1.5.01, предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , за яким АТ «СК «Країна» зобов`язалося у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с.32-34 т.1).
Згідно копії полісу серія АО №002181623 від 12.09.2020 у ПрАТ «УПСК» застраховано шкоду життю та здоров`ю ОСОБА_1 на суму 200000,00 грн, та майну – 100000,00 грн, транспортний засіб Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.6,97 т.1). 
14.09.2020 ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК «Країна» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 49/УА/0225243/2.1.5.01 (а.с.7-8 т.1).
Відповідно до копій актів огляду транспортного засобу від 22.09.2020, у транспортного засобу автомобіля «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , виявлено пошкодження (а.с.35-50 т.1).
Згідно рахунку №VSK0116427 від 27.09.2020 та ремонтної калькуляції №0729 від 30.09.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», державний номерний знак  НОМЕР_1 , склала 245 370,89 грн (а.с.51-58 т.1). 
Висновком експерта №114 від 18.06.2020 вартість матеріальних збитків транспортного засобу «Renault», державний номерний знак  НОМЕР_1 , складає 158311,29 грн а вартість відновлювального ремонту – 243029,04 грн. Оцінку проведено на підставі акта огляду транспортного засобу від 22.09.2020 проведеного між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 (а.с.117-141 т.1).
Відповідно до копій акта № 49/60394/2.1.5.1 від 02.11.2020 та платіжних доручень АТ «СК «Країна» виконало зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту №49/УА/0225243/2.1.5.01, та виплатило ОСОБА_2 245 370,89 грн (а.с.59-61 т.1).
В подальшому АТ «СК «Країна» направило ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу за вих. №60394/ІНС від 30.04.2021 на суму 147370,89 грн (а.с.62,98,100 т.1).
Також встановлено, що ПрАТ «УПСК» провело виплату АТ «СК «Країна» страхового відшкодування в порядку суброгації, транспортного засобу «Renault» державний номерний знак  НОМЕР_1 , у сумі 98000,00 грн (а.с.163-165 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі – ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,  Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У відповідності до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Встановлено, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у позивача АТ «СК «Країна» (а.с.32-34 т.1), яким було виконано страхове зобов`язання та виплачено 245370,89 грн завданих матеріальних збитків, понесених на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Renault» (а.с.59-61 т.1), відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 27.09.2020 та ремонтної калькуляції №0729 від 30.09.2020  (а.с.51-58 т.1). 
Суд вказував, що не погоджуючись з наданими позивачем доказами та обґрунтуванням суми страхової виплати, зазначаючи, що до рахунок № НОМЕР_3 від 27.09.2020 року та ремонтна калькуляція № 0729 від 30.09.2020 року не підтверджують проведення ремонту і те, що саме ці пошкодження з`явились внаслідок ДТП, відповідач надав висновок експерта № 114 про вартість матеріального збитку від 18.06.2022 року, який був складений експертом Турчин О.Г. Згідно даного висновку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault», державний номерний знак  НОМЕР_1  складає 243 029,04 грн., вартість матеріального збитку, нанесеного у результаті ДТП власнику даного колісного транспортного засобу складає 158 311,29 грн.
Експертом було встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент пошкодження складає 403 536,88 грн., коефіцієнт фізичного зносу автомобіля складає 0,5432. З матеріалів висновку експерта вбачається, що автомобіль Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 в рік проїжджає біля 60 тис.км, що 2,3 рази більше ніж визначено нормативними документами.
Вказаний висновок представником позивача не оспорювався, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» коштів в порядку регресу в сумі 60 311,29 грн. виходячи з наступного розрахунку 158 311,29 грн. (сума матеріального збитку в результаті ДТП відповідно до висновку експерта № 114) – 98 000 грн. (сплачене страхове відшкодування).
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.
Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року – підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
Встановлено, що ПрАТ «УПСК» виплатило АТ «СК «Країна» страхове відшкодування в порядку суброгації у сумі 98000,00 грн (100000,00-2000 франшиза), тобто в межах страхової суми обумовленої полісом АО №002181623 від 12.09.2020 (а.с.163-165 т.1).
АТ «СК «Країна» направило ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу за вих. №60394/ІНС від 30.04.2021 на суму 147370,89 грн (а.с.62,98,100 т.1), яка залишена відповідачем без виконання.
Згідно висновку експерта №114 від 18.06.2020 вартість матеріальних збитків транспортного засобу «Renault», державний номерний знак  НОМЕР_1 , складає 158311,29 грн, вартість відновлювального ремонту – 243029,04 грн. Оцінку проведено на підставі акта огляду транспортного засобу від 22.09.2020 проведеного між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 (а.с.117-141 т.1).
Позивач не заперечував щодо вказаного висновку, клопотання про проведення судової експертизи у цій справі не заявляв. 
Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не врахував норми ст. 1192 ЦК України, якою визначено способи відшкодування шкоди, завданої потерпілому, зокрема щодо розміру збитків, що підлягають відшкодуванню відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації – переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Таким чином, оскільки страховик відповідача виконав в повному обсязі своє зобов`язання щодо сплати страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 98000,00 грн, але вказаної суми виявилось недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, що згідно висновку експерта №114 від 18.06.2020 становить - 243029,04 грн., позивач, який виплатив страхове відшкодування потерпілому в сумі 245370,89 грн, на підставі 27 Закону України «Про страхування», ст. 993, 1192, 1194 ЦК України, має право вимоги до винної особи про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 145029,04 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У зв`язку з  неправильним застосуванням судом норм матеріального права, на підставі  ст. 376  ЦПК України, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.10.2022 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «СК «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в сумі 145029,04 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 5649,70 грн (98%), за подання позовної заяви та апеляційної скарги (а.с.1 т.1, а.с. т.2).

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.10.2022 скасувати.
Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування збитків задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Країна» (р/р НОМЕР_5 , ПАТ КБ “Правекс-Банк», ЄДРПОУ 20842474, МФО 380838, р/р НОМЕР_6 ) завданні збитки в розмірі 145029,04 грн.
В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 5649,70 грн сплаченого судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                 С. М. Єгорова

Судді                                                                        С. І. Мурашко

                                                                               О. І. Чельник